П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 521/15707/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів: Єщенка О.В., 
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти управління патрульної поліції у Вінницькій області Кравчука Сергія Олеговича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хаджибейського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до інспектора 1 батальйону 4 роти управління патрульної поліції у Вінницькій області Кравчука Сергія Олеговича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №363576 від 10 грудня 2024 року; закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12.02.2026р. позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора 1 батальону 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області серії ЕНА № 3635176 від 10 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.
16.07.2026 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про стягнення судових витрат з відповідача, в якій просив стягнути з Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати, пов`язані із розглядом справи у розмірі 10 250 грн.
Додатковим рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 26.02.2026р. заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти управління патрульної поліції у Вінницькій області Кравчука Сергія Олеговича, третя особа: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задоволено частково.
Ухвалено додаткове рішення у адміністративній справі № 521/15707/25, яким доповнено резолютивну частину рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2026 року наступним абзацом:
Стягнути з Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.
Не погоджуючись з додатковим рішенням, ОСОБА_1 та Департамент патрульної поліції подали апеляційні скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що подане Управлінням патрульної поліції клопотання про зменшення витрат фактично не містило жодного обґрунтування, не містило жодних аргументованих заперечень проти заявлених витрат. Апелянт вважає, що у поданому клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу фактично відсутній будь-який альтернативний розрахунок таких витрат або аналіз заявлених позивачем сум, а представник відповідача обмежився лише загальним твердженням про те, що заявлена сума витрат у розмірі 10 250 грн. є неспівмірною, «виходячи зі складності справи, обсягу та характеру наданих послуг та часу, витраченого адвокатом».
Апелянт посилався на те, що у зазначеному клопотанні: не наведено будь-якого аналізу виконаних адвокатом процесуальних дій; не наведено оцінки часу, який на думку відповідача є обґрунтованим для виконання відповідних робіт; не здійснено жодного контррозрахунку витрат; не зазначено навіть орієнтовного розміру витрат, який відповідач вважає співмірним. Тобто відповідач, ставлячи під сумнів розмір заявлених витрат, не навів власного розрахунку таких витрат та не пояснив, які саме складові заявленої суми є завищеними.
На думку апелянта, заявлений розмір витрат у сумі 10 250 грн був підтверджений належними доказами. При цьому, відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення. Однак, як вказав позивач, у поданому представником відповідача клопотанні фактично відсутні будь-які докази або розрахунки, які могли б свідчити про неспівмірність заявлених витрат, що свідчить про не виконання відповідачем покладеного на нього законом обов`язку доведення неспівмірності витрат, передбаченого частиною сьомою статті 134 КАС України.
Апелянт зазначив, що у додатковому рішенні суду першої інстанції фактично відсутній будь-який аналіз заявлених витрат, а з тексту рішення неможливо встановити: які саме витрати суд визнав необґрунтованими; чому суд вважає заявлений розмір витрат завищеним; які критерії «розумності» застосовував суд; які саме роботи адвоката не підлягають компенсації. Апелянт вважає, що фактично суд обмежився лише формальним зазначенням про необхідність зменшення витрат, без будь-якого змістовного обґрунтування.
ЗХ огляду на зазначене апелянт просив скасувати додаткове рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 26.02.2026 р. у справі № 521/15707/25 в частині зменшення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції повний розмір витрат на правничу допомогу, заявлений позивачем.
В свою чергу Департамент патрульної поліції у поданій ним апеляційній скарзі посилався на те, що аналіз норм КАС України дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. 
Апелянт вказував на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Апелянт зазначив, що згідно матеріалів справи, предметом позову є скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що віднесено судом першої інстанції до категорії термінових адміністративних справ з врахуванням вимог спрощеного позовного провадження, а також в судове засідання позивач та його представник не з`явились, як зазначено в рішенні суду, що теж має впливати на вирішення судових витрат.
Апелянт вважає, що виходячи зі складності справи, обсягу та характеру наданих послуг, визначеного на їх надання часу та виходячи з фактично витраченого представником позивача часу, заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката пов`язана з розглядом даної справи у розмірі 8000 грн є не співмірною, а вимоги про її відшкодування - необґрунтованими по даній справі та загальною компенсацією вартості наданих адвокатом послуг.
Зважаючи на викладене Департамент патрульної поліції просив суд скасувати додаткове рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2026 року, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України від 05 грудня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VІ встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, а виходячи зі змісту ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
У постанові від 13 травня 2021 року у справі №200/9888/19-а Верховний Суд вказав, що відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Це означає, що особа, яка заперечує зазначений заявником розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги, зобов`язана навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.
Таким чином, у розумінні положень КАС України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № №826/15063/18 (адміністративне провадження №К/9901/18029/19).
Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення у справі заявлені вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 250 грн.
У підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав до суду договір про надання правової допомоги від 26.06.2025 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Сентенція», згідно якого Клієнт доручає, а Об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу по захисту прав та інтересів Клієнта, у тому числі, але не виключно з питань оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 19.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, а також інших судових рішень (постанов) по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у т.ч. ознайомлення з матеріалами судових справ, підготовка відповідних запитів, участь у судових засіданнях тощо, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п. 4.3 Договору, при розрахунку вартості юридичної допомоги враховується час, витрачений адвокатами, що складає е більше 20 годин в місяць. Час, витрачений понад вказану норму, оплачується на підставі окремого рахунку, за тарифами, виходячи із розрахунку 500 грн. за одну годину.
Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за результатами надання юридичної допомоги щомісячно складається акт виконання робіт, який підписується представниками кожної із сторін.
Також у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду першої інстанції акт приймання-передачі наданої клієнту - ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги від 26.06.2025 року по справі № 521/15707/25, складений 14.02.2026 року.
Згідно вказаного Акту Адвокатським об`єднанням «Сентенція» була надана наступна правова допомога: захист прав та інтересів Клієнта в справі № 521/15707/25, а саме: представництво інтересів в суді першої та апеляційної інстанції та інших дій, наслідком яких буде прийняття рішення по справі на користь Клієнта.
У змісті Акту вказано, що зазначеним актом підписанти підтверджують, що Адвокатське об`єднання надало, а Клієнт Кляшев Сергій Валерійович – прийняв професійну правничу (правову) допомогу в межах та обсязі, передбаченому дорученням – Договором про надання правової допомоги б/н від 26.06.2025 року по справі № 521/15707/25. Загальна вартість усіх наданих послуг та витрат за договором про надання правової допомоги від 26.06.2025 р. за домовленістю сторін складає 10250 грн. 
Крім того представником позивача був поданий до суду детальний опис наданої АО «СЕНТЕНЦІЯ» ОСОБА_1 згідно договору від 26.06.2025 року по справі №521/15707/25 правової допомоги, в якому зазначено суть виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), витрачений час та сума, а саме:
1. Проведення зустрічі з Клієнтом з приводу обговорення існуючих проблемних питань щодо визначення правової позиції в суді з приводу оскарження постанови від 10.12.2024 р. - 1 година, - 500 грн;
2. Збір доказів - 1,5 години, - 750 грн;
3. Пошук та аналіз судової практики, в тому числі практики Верховного Суду щодо специфіки розгляду судових справ з подібними правовідносинами - 1 година, - 500 грн;
4. Запит у клієнта додаткових документів, ознайомлення та дослідження матеріалів справи, забезпечення сканування всіх документів - 0,5 години, - 250 грн;
5. Складення та подання в Хаджибейський районний суд міста Одеси позовної заяви щодо оскарження постанови від 10.12.2024 р. – 7 годин, - 3500 грн;
6. Складення та подання апеляційної скарги на ухвалу суду про залишення позовної заяви без розгляду, - 5,5 годин, - 2750 грн;
7. Сприяння Клієнту (надання допомоги) у складанні клопотання до суду про розподіл судових витрат - 1,5 годин, - 750 грн;
8. Забезпечення участі додаткового представника (адвоката Михайленко К.Л.) у судових засіданнях суду апеляційної інстанції (17.12.2025р., 12.02.2026 р.) час очікування в суді та час витрачений на прямування до суду - 2,5 годин, - 1250 грн.
Також в матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги, укладений 13.03.2025 року між адвокатом Михайленко Костянтином Леонідовичем та ОСОБА_1 .
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 року у справі № 280/2635/20, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 КАС України).
Отже, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Слід зазначити, що обчислення гонорару може здійснюватися як у фіксованому розмірі, так у погодинній оплата. При цьому, порядок його обчислення, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Також суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 травня 2023 року у справі № 440/7120/20.
Дослідивши зміст наданих адвокатом доказів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, колегія суддів вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу є явно завищеною, час витрачений адвокатським об`єднанням на надання правничої допомоги не відповідає об`єму наданих адвокатським об`єднанням послуг.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що в детальному описі робіт вказано про надання АО «Сентенція» ОСОБА_1 правової допомоги у вигляді збору доказів (1,5 год.), вартість яких оцінено у 750 грн, а також запиту у клієнта додаткових документів, ознайомлення та дослідження матеріалів справи, забезпечення сканування всіх документів (0,5 год.), вартість яких оцінено у 250 грн. 
В свою чергу колегія суддів звертає увагу на те, що за умовами п. 3 укладеного договору про надання правничої допомоги від 26.06.2026 року. Клієнт приймає на себе зобов`язання: вчасно забезпечувати адвоката всім необхідним для виконання його доручень, передбачених даним договором , в тому числі документами в необхідній кількості екземплярів, внутрішніми нормативними актами, які регулюють діяльність клієнта.
Таким чином за умовами вказаного договору позивач, як клієнт, зобов`язаний надавати адвокатському об`єднанню всі необхідні докази, зокрема, документи у відповідній кількості екземплярів, необхідні для розгляду справи, а тому запит у позивача документів не може вважатись наданням правової допомоги.
В свою чергу доказів вчинення адвокатом інших дій з метою збору необхідних для розгляду справи доказів, окрім направлення одного адвокатського запиту до Управління патрульної поліції у Вінницькій області стосовно направлення копії постанови про накладення адміністративного стягнення, позивачем до суду не надано.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що заявлена сума витрат за надання вказаних послуг є необґрунтованою та явно завищеною.
Що стосується зазначення в детальному описі робіт про надання такого виду послуг як сприяння Клієнту (надання допомоги) у складанні клопотання до суду про розподіл судових витрат (1,5 год.), вартість яких оцінено у 750 грн, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, за висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 02 лютого 2024 року по cправі №910/9714/22, заява про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Тобто, це витрати, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги і не відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи.
У вказаній постанові Верховний Суд вказав на те, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. З огляду на що подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.
З огляду на зазначення заявлена до відшкодування сума у розмірі 750 грн. за надання допомоги позивачу у складанні клопотання до суду про розподіл судових витрат не підлягає відшкодуванню відповідачем.
Також судом встановлено, що у детальному описі робіт вказано про надання таких послуг як: забезпечення участі додаткового представника (адвоката Михайленко К.Л.) у судових засіданнях суду апеляційної інстанції (17.12.2025р., 12.02.2026 р.) час очікування в суді та час витрачений на прямування до суду (2,5 год.) - 1250 грн.
Колегія суддів враховує, що зазначені в описі дати судових засідань відповідають датам призначення судових засідань у Хаджибейському районному суді, а не в суді апеляційної інстанції, що свідчить про допущення технічної описки у наданому детальному описі.
В свою чергу колегія суддів звертає увагу на те, що згідно наявної у матеріалах справи довідки від 17.12.2025р., у зв`язку з неявкою усіх сторін по справі, судове засідання відкладено на 27.01.2026 року. 
27.01.2026 року судове засідання також не відбулось та було відкладено на 12.02.2026 року у зв`язку з аварійним знеструмленням електромережі суду.
Таким чином у Хаджибейському районному суді міста Одеси відбулось лише одне засідання по розгляду справи № 521/15707/25, тривалістю близько 1 години.
Зважаючи на викладене колегія судів вважає заявлену до відшкодування суму витрат на участь представника позивача у судовому засіданні також завищеною.
У постанові Верховного Суду від 17.05.2023р. по справі №560/3073/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10250 грн. не є співмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності, встановленим статтями 134, 139 КАС України, з огляду на те, що підготовка даної справи не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, а також з огляду на фактичний обсяг наданої адвокатом правничої допомоги та характер виконаних ним процесуальних дій, а тому підлягає зменшенню.
За таких обставин колегія суддів вважає, що, враховуючи критерії реальності, розумності, обґрунтованості та співмірності витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що справедливим та пропорційним розміром витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, є 8 000,00 грн. 
З огляду на викладене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та вважає, що підстав для скасувння оскржуваного рішення суду першої інстанції не має.
В свою чергу Департаментом патрульної поліції не наведено обставин та не надано жодних доказів того, що визначений судом першої інстанції до відшкодування на користь позивача розмір витрат на правничу допомогу є явно завищеним або неспівмірним. 
В свою чергу обмеження права сторони на компенсацію понесених витрат можливе лише за наявності обґрунтованих підстав, підтверджених доказами, тоді як припущення про невисоку складність справи не може бути підставою для відмови у стягненні таких витрат. При цьому, складність справи була врахована судом першої інстанції при вирішення питання щодо розподілу судових витрат та стала підставою для зменшення відповідної суми витрат на правничу допомогу, заявлену позивачем. 
Крім того сам по собі суб`єктивний висновок відповідача щодо обсягу роботи адвоката не спростовує наданих позивачем доказів фактичності та необхідності понесених витрат.
За таких обставин доводи апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції колегія суддів вважає безпідставними та необгрунтованими.
Відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 252, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а додаткове рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 26.02.2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук