Провадження 2/557/133/2026
Справа 557/1598/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року  с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
судді Оленич Ю.В.,
секретар судового засідання Дацюк І.С.,
номер справи 557/1598/25,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща в загальному позовному провадженні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визначення місця проживання дитини,
за участю представників учасників справи:
представника позивача - Петрука О.В.,
представника відповідача - Хмари М.В.,
представника третьої особи - Симон В.О.,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи
Представник ОСОБА_1 – адвокат Жилінська Т.П. в його інтересах звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визначення місця проживання дитини.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який був розірваний 29 листопада 2018 року рішенням Гощанського районного суду Рівненської області у справі № 557/1147/17 та від якого сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як зазначено у позові, після розірвання шлюбу позивач утримував та виховував дитину, водночас у нього з відповідачем періодично виникали спори з приводу місця проживання доньки, які загострились після його виїзду з донькою до Республіки Польща. Відповідач часто телефонує та погрожує позивачу, що приїде до нього і забере дитину, хоча належних умов для проживання дитини у неї нема.
Оскільки останнім часом ці погрози стали регулярними та позивач не погоджується з тим, щоб дитина проживала з матір`ю, так як остання не працює, не цікавиться життям дитини, її навчанням, не приходить до дитини, не телефонує їй, не надає матеріальної та моральної підтримки, представник позивача, покликаючись на положення ст. 141, 160, 161 СК України та вказуючи на те, що фактично ОСОБА_1 сам займається вихованням доньки ОСОБА_4 , просить визначити місце її проживання разом з батьком ОСОБА_1 
07 січня 2026 року представником відповідача ОСОБА_5  через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, у якому остання просить закрити провадження у цивільній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору, а у протилежному випадку - відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі. 
В обґрунтування такої позиції у відзиві зазначено, що відповідач самостійно надала дозвіл на виїзд доньки за кордон, усвідомлюючи обставини та визнаючи, що перебування дитини за межами України на даний час є більш безпечним. Таке рішення було прийняте відповідачем у зв`язку з початком воєнних дій на території України та реальною загрозою життю й здоров`ю дитини. Представник зауважила, що позивач ніколи не звертався до відповідача чи до органу опіки та піклування із проханнями у добровільному порядку визначити місце проживання доньки, оскільки такої необхідності не існує, так як будь-яких суперечок з цього приводу у відповідача із позивачем не було. Фактично цей позов щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з якою дитина і так проживала і продовжує проживати. При цьому, відповідач, як мати дитини, не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання, лише бажає спілкуватися з донькою. Відтак, на переконання представника, предмета спору щодо визначення місця проживання доньки ОСОБА_3 у сторін по справі фактично не існує.
У відзиві представник також зазначила, що долучені до матеріалів справи позивачем докази не підтверджують обставин, на які він посилається, та заперечила твердження позивача про те, що відповідач не цікавиться донькою та не займається її вихованням. Що стосується доводів позивача про ухиленн матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, то представник зауважила, що такі обставини належать до предмета доказування у справах про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. За наведеного, представник вважає, що за відсутності між сторонами відповідного спору суд позбавлений можливості вирішувати такі питання в судовому порядку, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи.
31 січня 2026 року представником позивача - адвокатом Жилінською Т.П. через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, де остання зазначила, що хоча дитина і проживає з батьком, але місце проживання не визначено судом, в зв`язку з чим виникають труднощі, в першу чергу пов`язані з проживанням, навчанням дитини, отриманням документів, допомог у Республіці Польща, а тому визначення місця проживання дитини є необхідним в інтересах самої дитини. Представник зауважила, що між сторонами періодично виникали спори щодо місця проживання дитини та відповідач під час розмови з дитиною стверджувала, що забере її до себе, а тому позивач бажає, щоб місце проживання дитини з ним було чітко визначено, а це, на його думку, можливо тільки за наявності відповідного судового рішення, незалежно від того де він проживає, у Республіці Польща чи в Україні. При цьому представник позивача зазначила, що докази, додані до матеріалів справи, свідчать про те, що питання місця проживання доньки між батьками не узгоджено та наявні дії відповідача, які свідчать про те, що між сторонами залишились неврегульовані питання щодо місця проживання дитини.
Позивач ОСОБА_1 у вступному слові заявлені вимоги підтримав з підстав, які є аналогічними, зазначеним у позові. Відповідаючи на поставлені, питання позивач повідомив, що з початку війни і по даний час проживає з донькою ОСОБА_4 у Республіці Польща, куди остання виїхала разом з ним за згодою ОСОБА_2 , на даний час будь-яких перешкод щодо проживання доньки з ним відповідач не чинить, водночас до звернення з даним позовом відповідач, спілкуючись в телефонному режимі з донькою, доводила останню до сліз, повідомляючи, що забере її та вона не буде жити з татом, водночас спроб забрати дитину відповідач не вчиняла. Позивач аби уникнути порушень у майбутньому, бажає, щоб місце проживання доньки разом з ним було визначено рішенням суду.
Представник позивача ОСОБА_6 у вступному слові підтримав заявлені позовні вимоги і звернув увагу на те, що основною причиною звернення позивача до суду стала складна та нестандартна ситуація, що була зумовлена неналежною поведінкою відповідача ОСОБА_2 і психологічним тиском з її сторони на доньку під час спілкування по телефону, який супроводжувався погрозами забрати доньку, що негативно вплинуло на психічний стан дитини та зумовило звернення позивача до суду з позовом.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 у вступному слові висловили позицію щодо позову, яка є аналогічною, зазначеній у відзиві. Додатково представник зазначила, що її довірителька ніколи не заперечувала щодо проживання доньки ОСОБА_4 з батьком ні на території України, ні на за її межами та не намагалася змінити її місце проживання, більше того, не знаючи її адреси проживання на території іншої держави. Представник вважає, що між сторонами відсутній спір і позов задоволений бути не може, а що стосується некоректної поведінки відповідача по відношенню до доньки, на що покликається позивач, то такі обставини не входять до предмету доказування у даній справі. ОСОБА_2 окремо в ході розгляду справи вказала на те, що любить свою дитину, не намагається змінити її місце проживання, хоче спілкуватися та зустрічатися з нею.
Представник органу опіки та піклування Бугринської сільської ради Симон В.О. у вступному слові підтримала наданий органом опіки та піклуванні висновок про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком ОСОБА_1 , покликаюсь на встановлені та відображені у ньому обставини за результатами дослідження зібраних матеріалів, заслуханих позицій сторін по справі та їх доньки. Відповідаючи на питання, представник пояснила, що комісією в ході засідання не було встановлено наявності між сторонами спору щодо визначення місця проживання дитини та обставин щодо спроб матері змінити місце проживання дитини, водночас з`ясовано відсутність у батька, який наполягав на тому, щоб було надано висновок про доцільність проживання доньки саме з ним, так як йому потрібне рішення суду, бажання укласти добровільно угоду щодо визначення місця проживання доньки та участі матері у її вихованні.
Процесуальні дії у справі
25 вересня 2025 року - позовна заява була залишена без руху та позивачеві надано строк для усунення недоліків.
02 жовтня 2025 року - прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено орган опіки та піклування Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.
08 грудня 2025 року, 12 січня, 13 березня та 03 квітня 2026 року - задоволені клопотання представників сторін по справі про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
17 березня 2026 року - визнано обов`язковою явку позивача у судове засідання, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та участь у судовому засіданні позивача в режимі відеоконференції, постановлено заслухати думку малолітньої дитини в присутності психолога, зобов`язано орган опіки та піклування Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області надати суду висновок щодо розв`язання спору.
20 січня 2026 року - закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7  з 13 квітня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2018 року, що набрало законної сили 30 грудня 2018 року, було розірвано.
Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05 травня 2015 року виконавчим комітетом Бугринської сільської ради Гощанського району Рівненської області.
Також судом установлено, що після розірвання шлюбу між сторонами по справі їх донька - ОСОБА_3 залишилася проживати разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який займався питаннями профоглядів та лікування дитини, та де окрім них, зареєстрованими значаться ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З 06 березня 2022 року батько з донькою ОСОБА_3 не проживають за зареєстрованим місцем проживання, виїхали до Республіки Польща, де проживають і на даний час за адресою: АДРЕСА_2 .
Вказані обставини не оспорюються сторонами та стверджуються даними витягів з реєстру територіальної громади від 18 серпня 2025 року, відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 18 серпня 2025 року за №291, довідки КНП «Бугринська амбулаторія загальної практики - сімейної медицини» від 13 серпня 2025 року за №18, довідки виконавчого комітету Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 19 серпня 2025 року за №293, додатку до договору оренди квартири від 08 серпня 2025 року (переклад з польської мови на українську мову).
Окрім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 виховує сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які також проживали з ним за адресою: АДРЕСА_1 , а на даний час проживають у Республіці Польща, що убачається із даних акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02 вересня 2021 року за №1930, довідки виконавчого комітету Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 05 березня 2022 року за №240, а також не оспорюється сторонами.
З 01 вересня 2018 року по 31 травня 2021 року донька сторін по справі - ОСОБА_3 відвідувала дитячий навчальний заклад - структурний підрозділ дошкільної освіти «Пташенятко» ОЗ «Бугринський ліцей» Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області, а з 2021 року - навчається у ОЗ «Бугринський ліцей» Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області, зокрема з 2022 року - дистанційно на сімейній формі навчання, так як дитина переїхала з батьком до Республіки Польща, де також є учнем класу IVA в 2025/2026 навчальному році.
Вказані обставини стверджуються даними відповідних характеристик на ОСОБА_3 , виданих ОЗ «Бугринський ліцей» Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області, у яких також зазначено про те, що зазвичай дівчинку до навчальних закладів приводив тато, який цікавився успіхами дитини та приділяв їй увагу, мама успіхами дитини не цікавилася, а також даними довідки початкової школи №3 м. Заверце від 28 листопада 2025 року за №8/25/26 (переклад з польської мови на українську мову).
Відповідач ОСОБА_2 , яка змінила прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1 , що судом установлено з даних характеристики, виданої Бугринською сільською радою Рівненського району Рівненської області 26 вересня 2025 року. За даними вказаної характеристики убачається, що скарг та претензій від односельців і сусідів на неї не надходило.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26 березня 2026 року, ОСОБА_2 проживає разом з родиною (чоловік - ОСОБА_13 , діти - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , баба - ОСОБА_17 , тітка - ОСОБА_18 ) за адресою: АДРЕСА_3 , де для дітей є окремі спальні місця у окремій кімнаті, наявні необхідні речі та меблі, іграшки, найстарша донька ОСОБА_3 з матір`ю не проживає, тому для неї умови не створювались. Взаємовідносини у родині доброзичливі, батьки належним чином виконують батьківські обов`язки, піклуються про дітей, утримують та виховують їх, з ОСОБА_4 мати спілкується по телефону, так як дівчинка проживає з батьком в Республіці Польща, фінансово мати дитину не підтримує, але цікавиться її успіхами, життям та здоров`ям.
Про те, що дитина сторін по справі після їх розлучення проживає разом із батьком, а відповідач - окремо, у судовому засіданні вказали також допитані судом свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
Окремо, свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача, зазначила, що дитину ОСОБА_3 виховує її син самостійно, а з трьохрічного віку дитини, у вихованні доньки останньому допомагає його друга дружина. Свідок ствердила, що її колишня невістка ОСОБА_2 неналежно виконує свої батьківські обов`язки, до дитини не з`являлася ні в Україні, ні з`являється до неї у Польщі, а також ствердила про те, що зі сторони ОСОБА_2 в режимі телефонного зв`язку мали місце погрози з приводу повернення дитини в Україну, що їй відомо безпосередньо від ОСОБА_4 . Також свідок зазначила, що повідомляла сина про отриману пропозицію представника ОСОБА_2 укласти у нотаріуса договір щодо визначення місця проживання дитини, встановлення графіку побачень з дитиною та щодо утримання останньої, проте її син бажає отримати рішення суду щодо визначення місця проживання дитини, так як має сумніви щодо правомірної поведінки ОСОБА_2 , яка сьогодні підпише договір, а потім змінить свою поведінку. Про спроби зміни ОСОБА_2 місця проживання доньки свідку невідомо.
Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні вказала на те, що позивач ОСОБА_1 є її зятем та разом з її донькою ОСОБА_21 та онуками проживає на даний час у Республіці Польща. Зазначила, що її донька, як дружина позивача, починаючи з трьох років займається вихованням ОСОБА_22 , а відповідач ОСОБА_2 відсутня у житті дитини. Також зі слів доньки свідку відомо про телефонні дзвінки ОСОБА_2 до дитини, та погрози останньої в ході розмов забрати дитину.
З даних довідки КНП «Гощанська БПЛ» Гощанської селищної ради убачається, що ОСОБА_23 станом на 14 січня 2026 року за медичною допомогою в психіатричний чи наркологічний кабінет КНП «Гощанська БПЛ» не звертався та під спостереженням не перебуває.
За повідомленням ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 30 березня 2026 року за №54554-2026, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувалися та на обліках Національної поліції не перебувають.
Згідно постанови судді Гощанського районного суду Рівненської області від 18 січня 2022 року у справі №557/2020/21 (reyestr.court.gov.ua/Review/102715434), ОСОБА_2 звільнена від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП та провадження у справі закрито.
Також із трудового договору №2 від 01 січня 2026 року (переклад з польської мови на українську) та інформації про доходи за 2025 рік (вибірковий переклад з польської мови на українську мову), а також відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 27 березня 2026 року судом установлено, що позивач ОСОБА_1 працює працівником загальних будівельних робіт у ТОВ «БУДРАВ» (00-116, Варшава, вул. Свентокшинська, 30/63) та офіційно отримує дохід, а відповідач ОСОБА_2 отримує доходи у виді соціальних та благодійних виплат.
Із представлених позивачем фотознімків та відеозаписів убачається проведення донькою сторін по справі ОСОБА_3 дозвілля та відпочинку в колі однолітків в ході навчального процесу, а також у родинному колі разом із батьком ОСОБА_1 , його дружиною, меншими братом та сестрою, святкування днів народження.
Згідно висновку щодо вирішення спору, який був затверджений рішенням Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 03 квітня 2026 року за №39, та наданий суду на виконання вимог ст. 19 СК України, орган опіки та піклування Бугринської сільської ради вважає, що визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 є доцільним.
Вказаним висновком, а також зібраними матеріалами у ході виконання ухвали суду від 17 березня 2026 року, стверджується, що начальником служби у справах дітей Бугринської сільської ради 24 березня 2026 року за допомогою онлайн зв`язку було проведено бесіду з дитиною ОСОБА_3 , яка висловила думку, про те, що вона бажає проживати в родині батька, повертатись в Україну боїться, бо там іде війна, але бажає спілкуватись з матір`ю та молодшими сестрами, при цьому мати дитини - ОСОБА_2 не заперечує, щоб її донька ОСОБА_3 проживала разом з батьком ОСОБА_1 за його місцем проживання, але виявляє бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь в її вихованні, про що письмово зазначила у своїх поясненнях від 24 березня 2026 року, а також 03 квітня 2026 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області.
Про аналогічні обставини ствердила малолітня донька сторін по справі ОСОБА_3 і в ході судового розгляду справи, будучи заслуханою у присутності психолога ОСОБА_24 . Окремо дитина зазначала, що їй комфортно проживати разом з татом в Республіці Польща, де вона всім забезпечена, ходить до школи і де у неї є друзі. Коли бачила маму дівчинка не пам`ятає, так як давно живе з татом, з яким бажає проживати і надалі, а з мамою часто спілкується по телефону та бажає з нею спілкуватися і надалі, хоче її побачити. ОСОБА_3 повідомила, що в ході однієї із телефонних розмов, яка була дуже давно, коли саме вона не пам`ятає, мама казала їй, що забере її на Україну, а тата відправить на війну, з приводу чого вона злякалась, водночас мама до неї не приїжджала та не намагалася її забрати.
Позивач, вказуючи на те, що самостійно виховує та утримує доньку ОСОБА_3 , в той час як матір участі у її вихованні та утриманні не бере, проживає окремо, наполягає на визначенні місця проживання доньки з ним шляхом постановлення відповідного судового рішення.
Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення
Судом відповідно до положень ст. 78 ЦПК України відхиляються, як недопустимі докази, - письмові пояснення ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 від 19 серпня 2025 року, оскільки такі не можна віднести до тих, що одержані у порядку, встановленому законом.
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
У ст. 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні правата обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 1, 2 ст. 160 СК України).
За змістом ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини.
Враховуючи вимоги ст. 51 Конституції України, ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду.
Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч. 2 ст. 161 СК України.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом установлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24 квітня 2015 року за час перебування у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2018 року, що набрало законної сили 30 грудня 2018 року, народилась донька ОСОБА_3 , яка після розірвання шлюбу сторін по справі залишилася проживати разом з батьком ОСОБА_1 окремо від матері ОСОБА_2 за його зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , а у подальшому за згоди матері дитина виїхала разом з батьком до Республіки Польща, де на даний час проживає разом ним, його дружиною ОСОБА_21 та дітьми – ОСОБА_10 і ОСОБА_9 у АДРЕСА_4 . Відповідач на даний з родиною час проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Предметом позову у даній справі є визначення місця проживання доньки сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд звертає увагу, що цей спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком, з яким донька і так фактично проживала та продовжує проживати. Мати дитини не вимагає зміни її місця проживання та будь-яких дій з даного приводу не вчиняє, про що у судовому засіданні безпосередньо вказали сторони по справі та сама дитина.
Такі ж обставини щодо позиції відповідача у справі відображені і у висновку органу опіки та піклування Бугринської сільської ради Рівненського району Рівнеської області від 03 квітня 2026 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого на засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 зазначила, що не заперечує, щоб донька ОСОБА_4 проживала з батьком ОСОБА_1 та його родиною. 
Що стосується доводів позивача про те, що зі сторони ОСОБА_2 під час спілкування з доньком мали місце погрози забрати її на Україну, що негативно вплинуло на психічний стан дитини та зумовило звернення позивача до суду з позовом, то суд зауважує, що така поведінка ОСОБА_2 , на яку у судовому засіданні звернула увагу і сама дитина, є неналежною, водночас, на переконання суду, не свідчить про спроби відповідача змінити місце проживання дитини та не є достатньою для втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини.
Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання доньки відповідач у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду цієї справи про визначення місця проживання дитини разом з нею не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини з нею, як матір`ю, суду не надано.
В той же час, зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дітей має передувати спір між батьками дітей щодо місця їх проживання і той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом, має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дітей і з цього приводу між ними існує спір. Ці обставини підлягають перевірці судом.
Таким чином, жодних доказів оспорення відповідачем місця проживання малолітньої доньки з батьком, стороною позивача не надано, не вказано на такі докази і при обґрунтуванні заявлених позовних вимог, а тому суд вважає, що сторони по справі, які проживають окремо, ще до звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом фактично дійшли згоди про те, що малолітня дитина проживатиме разом із батьком, як це і передбачено положеннями ст. 160 СК України.
З огляду на вищезазначене суд відхиляє твердження сторони позивача з приводу наявності спору між сторонами щодо місця проживання доньки, оскільки таке не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи.
Що стосується доводів позивача про те, що мати дитини не працює, не цікавиться життям та навчанням дитини, не приходить до неї, не надає матеріальної та моральної підтримки, а також не займається її вихованням, що у судовому засіданні ствердили також свідки, то суд зауважує, що такі обставини належать до предмету доказування у справах про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у зв`язку з чим відхиляються.
Об`єктивних даних про те, що відповідач заперечує щодо проживання дитини разом із позивачем, або ініціює на час розгляду справи питання щодо проживання дитини разом із нею суду не надано. 
За наведеного суд вважає, що у даній справі сторони, як це і передбачено положеннями ст. 160 СК України, визначили місце проживання дитини з батьком за взаємною згодою, що не потребує втручання з боку органу опіки та піклування, а також будь-якого судового захисту прав позивача.
Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору), - у суді.
За відсутності між сторонами відповідного спору суд позбавлений можливості вирішувати такі питання в судовому порядку, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи. Суд вирішує спір, що реально виник, і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли та не регулює правовідносин щодо обставин проживання дитини, які не існують.
За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої доньки, яка фактично проживала і проживає разом з ним, між батьками дитини виник спір щодо її місця проживання.
Суд зауважує, що зверненню до суду з позовом має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання, при цьому той з батьків, хто звертається до суду має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.
Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 10 липня 2024 року у справі №127/16211/23 та від 10 грудня 2024 року у справі №299/8679/23.
Завданням цивільного судочинства, визначеним ст. 2 ЦПК України, є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав, а не таких, які можливо будуть порушені у майбутньому.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року №509/5080/18).
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач заявив передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та, принаймі, існувати на час вирішення справи у суді, який у даному випадку - відсутній.
Тому, за вказаних обставини, суд приходить висновку про те, що у задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити, оскільки останній не довів, що його права порушені, не визнані або оспорюються відповідачем.
Розподіл судових витрат
Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою в позові судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. 2, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визначення місця проживання дитини - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
-позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
-відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
-треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бугринської сільської ради Рівненського району Рівненської області, місцезнаходження: 35442, Рівненська область, Рівненський район, с. Бугрин, вул. Перемоги, буд. 1, ЄДРПОУ 40130624.

Повне судове рішення складено 17 червня 2026 року.
Суддя Оленич Ю.В.