Справа № 461/1760/26 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 33/811/599/26 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , захисника адвоката Ванжули Ярослава Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Халупка Сергія В`ячеславовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2026 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /становить 17 000 грн/ в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 665,6 грн судового збору.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 01.03.2026 о 12 год 35 хв у м. Львові на вул. Ш.Руставелі, 13, керував транспортним засобом “Volkswagen Caddy” д.н.з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного пристрою «Drager» Alсotest 6820, прилад ARHE-0202, тест 2240, проба позитивна 2,16 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На вказану постанову захисник адвокат Халупко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки прийнята без належного встановлення обставин справи, без доведення ключового елементу складу адміністративного правопорушення, а саме факту керування транспортним засобом, а також із порушенням принципів повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів.
Вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, здійснювала керування транспортним засобом саме під час його руху. Зокрема відеозаписи, які покладені судом першої інстанції в основу висновків, не містять фіксації руху транспортного засобу, моменту зупинки транспортного засобу працівниками поліції, підтвердження перебування особи за кермом транспортного засобу під час руху.
Також зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів того, що процедура огляду була проведена у повній відповідності до вимог законодавства. Зокрема, відсутні підтвердження щодо: наявності чинного свідоцтва про повірку технічного засобу на момент проведення огляду; дотримання встановленого інтервалу між зупинкою транспортного засобу та проведенням огляду; проведення огляду у спосіб, який виключає вплив сторонніх факторів на результат; належного роз`яснення особі її права на проходження альтернативного огляду у медичному закладі.
Вважає, що результат огляду на стан сп`яніння отриманий з істотними порушеннями встановленої законом процедури, що виключає можливість його використання як належного та допустимого доказу.
У судове засідання апеляційної інстанції захисник адвокат Халупко С.В., будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання не з`явився. Натомість, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник – адвокат Ванжула Я.В. не заперечили про розгляд справи у відсутності захисника адвоката Халупка С.В.
Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , виступ захисника адвоката Ванжули Я.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 603497 від 01.03.2026(а.с.1); роздруківці з приладу “Alkotest Drager 6820”, результат тесту 2,16 ‰(а.с.2); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів(а.с3); відеозаписі події, який підтверджує обставини викладені в протоколі серії ЕПР1 № 603497 від 01.03.2026 (а.с.4); рапортах працівника поліції (а.с.5,6), які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.
З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким забезпечені працівники поліції, з дотриманням вимог Інструкції. Результат тесту, становив 2,16 ‰, що підтверджується також відповідною роздруківкою.
При апеляційному розгляді не встановлено, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатом приладу “Драгер”, чи наполягав на проведенні освідування у медичному закладі, що спростовує доводи апеляційної скарги.
Окрім цього, як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до даних якого огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу “Alkotest Drager 6820” у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. У графі: “з результатами згоден” наявний підпис ОСОБА_1 .
Окрім цього, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння на приладі “Драгер”, результат тесту – 2,16 ‰. При цьому жодних заперечень щодо справності приладу “Драгер” чи незгоди з таким результатом ОСОБА_1 не висловлював.
Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.   
Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.
Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 603497 від 01.03.2026 оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства, і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані якого узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.
Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 603497 від 01.03.2026, ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його підпис, проставлений у відповідній графі. 
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував та жодних заперечень щодо правомірності проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан сп`яніння із використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» не висловлював.
Щодо твердження апелянта про відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки як вбачається з відеозапису події ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги апелянта безпідставними і такими, що не впливають на законність прийнятого по суті рішення, та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а Правил дорожнього руху за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду.
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова є незаконною є безпідставними.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Оскільки, водій ОСОБА_1 01.03.2026 о 12 год 35 хв у м. Львові на вул. Ш.Руставелі, 13, керував транспортним засобом “Volkswagen Caddy” д.н.з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного пристрою «Drager» Alсotest 6820, прилад ARHE-0202, тест 2240, проба позитивна 2,16 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України, жодним чином не спростовано.
Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.
Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та є безальтернативним.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Халупка Сергія В`ячеславовича залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя    Л.Я. Гончарук