КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2026 року справа №320/25940/24
Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, про відмову № 262440020070 від 27.11.2023 року у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;
???- скасувати Рішення №262440020070 від 27.11.2023 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, відносно ОСОБА_1 ;
???- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу роботи - на посаді «Електрозварника» з 07.08.1986 р. по 11.10.1986 р. складає – 0 р. 02 м. 06 дн., на посаді «Електрозварника ручного зварювання» з 01.03.1990 р. по 28.07.2023 р. складає – 33 р.07 м.03 дн., загальний пільговий стаж роботи складає - 33 р. 09 м. 09 дн., та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 16 серпня 2023 року по Списку № 2, Постанова КМУ від 24.06.2016 № 461, ОСОБА_1 за періоди роботи на виробничому підрозділі експлуатаційне вагоне ДЕПО ст. Дарниця регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерне товариство «Укрзалізниця».
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 16.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 262440020070 від 27.11.2023 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки у нього відсутній пільговий стаж. Так, до пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано періоди роботи з 07.08.1986 р. по 11.10.1986 та з 01.03.1990 по 28.07.2023 згідно уточнюючої довідки від 11.08.2023 №ВЧДЕК-5-07/114, оскільки Довідка не відповідає додатку №5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Рішення відповідача-2 позивач вважає протиправним, просить скасувати його.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачі подали до суду відзиви, у яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог.
У відповіді на відзив Позивач підтримав усі свої позовні вимоги.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
16 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності розгляд вказаної заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке рішенням 262440020070 від 27.11.2023 року відмовило заявнику в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.
У рішенні зокрема зазначено, що на час звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії його страховий стаж становив 39 років 10 місяців 18 днів, а пільговий стаж становить 2 роки 5 місяців 21 день.
При цьому зі змісту такого рішення слідує, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди його роботи згідно уточнюючої довідки ВЧДЕК-5-07/114 від 11.08.2023 р., оскільки не можливо визначити чи протестоване робоче місце згідно долучених переліків до наказів про результати атестації робочих місць (долучені: переліки і нумерація робочих місць, які підлягають атестації в ВЧД) з датами, які не відповідають датам до наказів "Про результати атестації робочих місць за умовами праці". Необхідно долучити до наказів про результати атестації робочих місць переліки робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за віком за Списком №2). Рекомендовано: для зарахування вище зазначених періодів до страхового стажу необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи видані на підставі первинних документів відповідно до п. З Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Надаючи правову оцінку рішенню пенсійного органу, що оскаржується, суд зважає на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 № 58 (далі по тексту - Інструкція № 58).
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Зі змісту наведених норм слідує, що застосування положень Порядку № 637 в частині необхідності надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу може мати місце лише у разі відсутності у трудовій книжці (або відповідних записах до неї) відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи, - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Так, на виконання наведених вище приписів Порядку № 637 позивачем разом із заявою про призначення пенсії подано пенсійному органу довідку від 11.08.2023 №ВЧДЕК-5-07/114, що видана Акціонерним Товариством «Українська залізниця».
Зі змісту довідки від 11.08.2023 №ВЧДЕК-5-07/114 слідує, що позивач працював в виробничому підрозділі експлуатаційне вагонне депо Дарниця регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 07.08.1986 року (наказ про прийом № 209 від 04.08.1986 року) на посаді електрозварником З розряду вагонно- складального цеху. 11.10.1986 року Позивач звільнений у зв`язку з призивом до Лав Радянської Армії (наказ про звільнення від 20.10.1986 року № 224).
3 12.10.1986 року по 28.11.1988 року Позивач проходив службу в Лавах Радянської Армії (військовий квіток НОМЕР_1 ).
3 16.01.1989 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду слюсаря з ремонту рухомого складу 3 розряду в цех поточного ремонту (наказ про прийом від 16.01.1989 року № 10).
3 01.03.1990 року переведений на посаду електрозварника ручного зварювання з розряду в цех поточного ремонту (наказ № 31 від 01.03.1990 року).
3 10.07.1992 року Позивачу присвоєно 4 розряд електрозварника ручного зварювання цеха поточного ремонту (наказ № 35 від 13.07.1992 року).
3 01.01.2007 року Позивач переведений електрозварником ручного зварювання 5 розряду пункту технічного обслуговування вагонів з відчеплюванням (наказ № 415-Ц від 10.11.2006 року).
3 30.11.2012 року Позивач переведений електрозварником ручного зварювання 5 розряду дільниці з технічного обслуговування вагонів з відчеплюванням І групи (наказ №644 від 30.11.2012 року), де працював по 28.07.2023, має 5 розряд електрозварника ручного зварювання. 
Отже із вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_1 працював у вказаному товаристві з 07.08.1986 по 11.10.1986 та з 01.03.1990 по 28.07.2023 за професією (посадою) "електрогазозварник", що передбачена Списком № 2 (розділ ХХХІІІ "Загальні професії) постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36. Підстава для видачі довідки - особова карта П-2, книги наказів по особовому складу за 1990- 2023 роки та особистим рахункам, Карти умов праці за 2019 р., наказу «Про результат проведення атестації робочих місць» від 04.03.1999р. № 186, наказу «Про результати проведеної атестації робочих місць» від 27.12.2019р. № 1222, наказу «Про результати проведеної атестації робочих місць» від 31.12.2004 р. №457, наказу «Про результати проведення атестації робочих місць» від 25.12.2009 р. № 548, наказу «Про результат проведення атестації робочих місць» від 29.12.2014 р. №606. 
Такі записи містить і долучена до позовної заяви копія трудової книжки серії НОМЕР_2 .
Водночас рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 262440020070 від 27.11.2023 року відмовлено позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки:
- довідка не відповідає вимогам Додатку № 5 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;
- неможливо визначити чи протестоване робоче місце згідно долучених переліків до наказів про результати атестації робочих місць (долучені: переліки і нумерація робочих місць, які підлягають атестації в ВЧД) з датами, які не відповідають датам до наказів "Про результати атестації робочих місць за умовами праці".
Разом з цим, суд враховує, що 16 січня 2003 року Урядом прийнято постанову № 36, якою затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (яка була чинною до 24 червня 2016 року).
03 серпня 2016 року набрали чинності списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.
Отож, для встановлення того факту, чи відповідала займана позивачем посада чинним на момент періоду роботи позивача спискам, слід застосовувати Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені постановою Уряду № 36 від 16 січня 2003 року, а з 03 серпня 2016 року - Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.
При цьому варто враховувати й той факт, що протягом згадуваних вище періодів роботи ОСОБА_1 працював за професією електрогазозварник зайнятий ручним зварюванням.
У розділі ХХХІІІ "Загальні професії (у всіх галузях господарства)" Списку № 2 постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2023 року згадується професія електрогазозварника, зайнятого різанням та ручним зварюванням.
Також Списком № 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 у розділі ХХХІІІ "Загальні професії (у всіх галузях господарства)" передбачена посада електрогазозварника, зайнятого різанням та ручним зварюванням.
Відтак, на переконання суду, професія ОСОБА_1 протягом періодів роботи з 07.08.1986 по 11.10.1986 та з 01.03.1990 по 28.07.2023 була передбачена загаданими вище списками, що спростовує твердження пенсійного органу, наведені в оскаржуваному рішенні.
Щодо твердження відповідача-2 з приводу того, що довідка не відповідає вимогам Додатку № 5 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, то суд зауважує наступне.
Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Зі змісту довідки від 11.08.2023 №ВЧДЕК-5-07/114, що видана Акціонерним Товариством «Українська залізниця», слідує, що дана довідка містить відомості, передбачені пунктом 20 Порядку № 637, зокрема щодо назви професії (посади) позивача, характеру виконуваної ним роботи тощо.
Окрему увагу слід звернути й на те, що саме на підприємство, установу, організацію покладаються обов`язки щодо складання довідки, якою підтверджується стаж роботи особи, а тому позивач не може нести тягар відповідальності за незазначення (неповне зазначення) даних у такій довідці.
Більше того, пенсійним органом в оскаржуваному рішенні не зазначено, в чому саме полягає невідповідність довідок Додатку № 5 Порядку № 637.
Щодо твердження відповідача-2 стосовно того, що неможливо визначити чи протестоване робоче місце згідно долучених переліків до наказів про результати атестації робочих місць, суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 4.1 Порядку №383 зазначена постанова (постанова КМУ від 01.08.1992 №442 "Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці") набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації.
Пунктом 4.3 Порядку №383 встановлено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01.08.1992 №422 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Так, згідно зі статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання.
Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Отже, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадина його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
З урахуванням викладеного, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Викладене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.
Суд враховує, що уточнюючою довідкою підтверджуються періоди роботи позивача з 07.08.1986 по 11.10.1986 та з 01.03.1990 по 28.07.2023 на посаді електрозварника, яка відноситься до професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36.
За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 262440020070 від 27.11.2023 року, а тому останнє підлягає скасуванню.
Водночас відсутні підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії, адже заяву позивача про призначення пенсії розглядало саме Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області і саме цим пенсійним органом відмовлено позивачеві в призначенні пенсії.
Визначаючись із тим, чи наявні усі передумови для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, суд враховує наступне.
За приписами пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відтак за загальним правилом, пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або ж відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначається особі, яка:
- досягла 55 років;
- має не менше 30 років страхового стажу (для чоловіків);
- має не менше 12 років 6 місяців стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (для чоловіків).
Як слідує із рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яким позивачеві відмовлено в призначенні пенсії, вік заявника на дату звернення за призначенням пенсії становив 55 років 03 місяця 24 дні, а страховий стаж - 39 років 10 місяців 18 днів. Водночас у рішенні йдеться про те, що пільговий стаж у заявника станом на день звернення із заявою про призначення пенсії становить 2 роки 5 місяців 21 день.
Разом із тим суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 262440020070 щодо відмови в призначенні пенсії з підстав незарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 07.08.1986 по 11.10.1986 та з 01.03.1990 по 28.07.2023. Відтак до пільгового стажу позивача підлягають зарахуванню згадані вище періоди роботи, що в загальному складає більше 12 років 6 місяців, що є однією з необхідних умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах .
Таким чином, оскільки у позивача наявний пільговий стаж роботи більше 12 років 6 місяців, тому суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Водночас відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію позивачу, адже заяву позивача про призначення пенсії розглядало саме Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області і саме цим пенсійним органом відмовлено позивачеві в призначенні пенсії, а тому саме цей орган Пенсійного фонду і повинен відновити порушені права позивача.
Відтак задоволенню підлягає й похідна від основної вимоги, що стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити позивачеві пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 07.08.1986 по 11.10.1986 та з 01.03.1990 по 28.07.2023.
Визначаючись із тим, з якої дати слід призначити позивачеві пенсію, суд враховує приписи пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до яких пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 16.08.2023, тому пенсію слід призначити з дня звернення до контролюючого органу із заявою про призначення пенсії. 
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
В силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд доходить висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Частиною третьою статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Разом з тим суд звертає увагу на те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовної вимоги немайнового характеру не застосовується.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із цим позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
З огляду на задоволення позову та враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - 2.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 КАС України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову № 262440020070 від 27.11.2023 року у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Скасувати Рішення №262440020070 від 27.11.2023 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, відносно ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 07.08.1986 р. по 11.10.1986 р. та з 01.03.1990 р. по 28.07.2023 р. та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 16 серпня 2023 року по Списку № 2, ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог, – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.