Справа №760/14768/25
1-кп/760/2213/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року          м.Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі: 
головуючого - судді   ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря    ОСОБА_2 ,
прокурора    ОСОБА_3 ,
обвинуваченого   ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Станіславка Котовського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, солдата ЗСУ ВЧ НОМЕР_1 , не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
10.05.2024 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 
10.03.2025 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, 03.05.2025 приблизно о 22 год. 45 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Сільпо Магазин №278» ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», що за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 1-А, переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному вище магазині, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, перебуваючи у торговому залi о 23 год. 19 хв. 03.05.2025 взяв з полиці в прикасовій зоні вказаного вище магазину товар, а саме: стартові пакети оператора мобільного зв`язку України ПрАТ «Київстар» «Київстар Start Slim» у кількості 20 шт. загальною вартістю 4800 гривень 00 копійок без урахування ПДВ та стартові пакети оператору мобільного зв`язку України ПрАТ «ВФ Україна» «Vodafone SuperNet Pro» у кількості 19 шт. загальною вартістю 4104 гривень 00 копійок без урахування ПДВ, які заховав у сумку, що мав при собі. 
В подальшому, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах військового стану, та з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі чуже майно, що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», пройшовши через касову зону з чужим майном, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши ТОВ «СІЬПО-ФУД» майнової шкоди на загальну суму 8904 гривні 00 копійок без урахування ПДВ.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, розкаявся.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений  ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість  ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Зазначені дії  ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як крадіжка, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
При призначенні виду покарання обвинуваченому   ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжуючі покарання.  ОСОБА_4  раніше судимий, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжкого, також суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, поведінку до та після вчинення злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність тяжких наслідків від злочину. 
Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який є солдатом ЗСУ, не одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, на обліках у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого  ОСОБА_4 , суд, відповідно до статті 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого  ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи- воно має буду законним, пропорційним(не становити надмірного тягаря для особи)(справи Балканов проти росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти росії від 29.11.2007 року).
Виходячи з викладеного, враховуючи, що вчинене обвинуваченим  ОСОБА_4  діяння є тяжким злочином, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.
Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення  ОСОБА_4  та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
При цьому, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбаченим законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Водночас, судом встановлено, що  ОСОБА_4  вчинив вищевказаний злочин, будучи засудженим на підставі вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 10.03.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. 
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Частиною 2 ст. 71 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи, що обвинувачений  ОСОБА_4 раніше засуджений 10.03.2025 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати до покарання, призначеного за новим вироком суду, не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 371, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 10.03.2025, та визначити  ОСОБА_4 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Речові докази: DVD-R- диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя             ОСОБА_1