Справа № 346/5930/25
Провадження № 2/346/663/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 травня 2026 р.	м. Коломия 	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Третьякової І.В.
за участю секретаря судового засідання Гжибовського А.А.
представника Коломийської окружної прокуратури Семенюк Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовною заявою Керівника Коломийської окружної прокуратури Носовича Андрія Богдановича в інтересах держави в особі Коломийської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за наслідками невиконання зобов`язань зі сплати пайової участі, 3% річних та інфляційних витрат,-
В С Т А Н О В И В:
14.11.2025 керівник Коломийської окружної прокуратури Носович А.Б. звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Коломийської міської ради до ОСОБА_1 з вказаним позовом, вимоги якого мотивує наступним.
У період з 03.06.2020 по 18.01.2021 ОСОБА_1 було здійснено будівництво об`єкта: «Будівництво двох багато кварти рних житлових будинків в районі вулиць Олекси Довбуша-Кирила Трильовського в м.Коломия». Відділом з питань державного архітектурного будівельного контролю Коломийської міської ради зареєстровано документ «повідомлення про початок будівельних робіт» від 29.05.2020 №ІФ 061201500441. Код об`єкта, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд: 1122.1 Будинки багатоквартирні масової забудови. Підрядник – Жиловський В.В. Із реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 22.01.2021 вбачається, що будівництво об`єкта здійснювалося із 03.06.25020 (дата початку будівництва до 18.01.2021 (дата завершення будівництва), строк введення об`єкта в експлуатацію 22.01.2021, вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію 8930 тис.грн. У розділі «Пайова участь» інформацію не зазначено.
Відповідно до п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видача сертифіката. З інформації Коломийської міської ради від 02.07.2025 № 2036-2025/01.5-29/ щодо участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури міста Коломия, серед інших, у м.Коломия, район вулиць О.Довбуша-К.Трильовського, замовник ОСОБА_1 , документи щодо пайової участі відсутні.
Починаючи із 01.01.2020 у дію введено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в України №132-ІХ від 20.09.2019, відповідно до якого у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвиток інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх повного виконання є лише договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020.
Відповідно до частини 2 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-ІХ розмір пайової участі, зокрема, для житлових будинків становить 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.. Замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкту будівництва, до якої подаються документи, які підтверджують вартість об`єкта будівництва. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва. Пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію. Інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.12.2020 №311 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» із 1 жовтня 2020 року по 31 березня 2021 року опосередкована вартість 1 кв.м. загальної площі квартир будинку по Івано-Франківській області становить 11898 грн.
Враховуючи загальну площу житлового будинку 955,7 кв.м., з якої повинна вираховуватися вартість житлового будинку, то така вартість об`єкта будівництва складає 11898 грн.*955,7 кв.м.=11370918,6 грн.
Розмір пайової участі, який забудовник зобов`язаний сплатити до здачі об`єкта в експлуатацію (не пізніше 21.01.2021) становить 227418,37 грн. (11370918,6 грн.*2%), тобто 2 відсотки вартості будівництва об`єкта для житлових будинків.
Оскільки у ОСОБА_1 був обов`язок протягом 10 робочих днів після 03.06.2020 звернутися до Коломийської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та після отримання розрахунку пайової участі щодо об`єкта будівництва сплатити 227418,37 грн. до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію, однак останній цього не зробив.
Отже ОСОБА_1 як замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав сплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже зобов`язаний повернути ці кошти на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України. Позивач просить стягнути з відповідача 227418,37 грн. за наслідками невиконання зобов`язань зі сплати пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту.
Окрім того, з посиланням на вимоги ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 163926,57 грн. інфляційні нарахування та 31981,87 грн. 3% річних за 1712 днів прострочення за період з 23.01.2021 по 01.10.2025 . 
Отже, загальна сума, яку позивач просить стягнути з Відповідача, враховуючи інфляційні втрати та 3 % річних, становить 423326,81 грн. (227418,37 (сума боргу) + 163926,57 (інфляційні нарахування) + 31981,87 (3% річних)), також просить стягнути судовий збір в сумі 5079,92 грн.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче засідання на 08.01.2026 з викликом учасників справи, відповідачу роз`яснено право на подачу відзиву на позовну заяву.

21.12.2025 відповідач подав відзив, в якому просив поновити строк на подання відзиву та відмовити в задоволені позову. Свою позицію обґрунтував тим, що 29.05.2020 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів із незначними наслідками СС1 «Будівництво двох багатоквартирних житлових будинків в районі АДРЕСА_1 ». Після чого було здійснено будівництво вказане в Повідомленні. 22.01.2021 зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта. Перед введенням об`єкту в експлуатацію відповідач усно цікавився щодо необхідності сплати пайової участі і йому усно було повідомлено, що пайова участь уже не сплачується в силу прийняття Закону, яким скасовано пайову участь. Несплата пайової участі спричинена не тим, що відповідач хотів ухилитися від такого обов`язку, а через скасування сплати пайової участі у період 2020-2021 рр. Роз`яснення Міністерства розвитку громад та територій України викладені в листі від 12.02.2021 №1/15.2/515-21 за своїм змістом вказують на те, що щодо об`єктів, які прийняті в експлуатацію після 01.01.2021 року та щодо яких не було укладено договору про пайову участь, правова підстава для сплати пайової участі відсутня. Щодо розрахунку розміру пайової участі здійсненої прокурором, відповідач зазначив наступне. Моментом виникнення обов`язку щодо сплати пайового внеску є дата отримання дозвільного документу на початок виконання будівельних робіт + 10 робочих днів, саме на цю дату розраховується розмір пайового внеску. За основу при визначенні пайової участі слід брати показник опосередкованої вартості будівництва актуальний станом на дату реєстрації дозвільного документа на початок виконання будівельних робіт +10 робочих днів. Враховуючи наведене, відповідач зазначає, що оскільки повідомлення зареєстроване 29.05.2020 року, 10дннний строк на звернення за розрахунком пайової участі сплив 12.06.2020, саме на вказану дату мав би розраховуватися її розмір. При викладені своєї позиції послався на постанову Верховного Суду від 11.11.2025 в справі №903/314/25. Відповідачем наведено власний розрахунок розміру пайової участі, з урахуванням нормативів, які діяли станом на момент виникнення у відповідача обов`язку на його сплату. Так, станом на травень 2020 року діяв норматив, встановлений наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 02.12.2019 за №286 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України», згідно яким опосередкована вартість спорудженого житла у Івано-Франківській області становила 11305 грн. за кв.м. якщо припустити, що у відповідача наявний обов`язок сплатити пайову участь, то її розмір має становити 216083,77 грн. (955,7 кв.м*11305 грн./кВ.м.*2%). Крім того, зазначає, що загальна площа квартир будинку складає 564,9 кв.м (955,7 кв.м загальна площа багатоквартирного будинку-390,8 кв.м. площа приміщень загального користування=564,9 кв.м). Виходячи з цього і розмір пайової участі має бути розрахований наступним чином 564,9кв.м*11305 грн./кв.м*2%-127723,89грн. Не погодився відповідач з розрахунком інфляційних витрат та 3% річних, посилаючись на те, що до нього не пред`являлися вимоги про їх сплату, тому вони можуть бути нараховані виключно з 12.11.2025 року, тобто з дати пред`явлення вказаного позову, а його розмір має бути перераховано, виходячи з наведеного вище щодо розміру пайової участі.

14.01.2026 представник Коломийської окружної прокуратури подала відповідь на відзив, в якому просила позов задовольнити в заявленому розмірі посилаючись на наявність у відповідача обов`язку щодо сплати пайової участі та правильність розрахунку її розміру, інфляційних витрат та 3% річних, виходячи із техніко-економічних показників об`єкту будівництва, його загальної площі. Щодо періоду з якого можуть бути нараховані інфляційні витрати та 3% річних, зазначила, що такий розрахунок має провадитися з 2021 року, з дня виникнення обов`язку сплачувати пайову участь. Наполягала на тому, що строк позовної давності, з урахуванням періодів його зупинення, не минув.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.02.2026 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду на 31.03.2026 року.

В судовому засіданні прокурор Семенюк Р.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, зазначених в ньому та відповіді на відзив.
Представник Коломийської міської ради в судове засідання не з`явився, 05.12.2025 подав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без участі представника Коломийської міської ради.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду належним чином, шляхом направлення на його адресу судового виклику, який він отримав, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення відправлення (від 09.03.2026, 08.04.2026) про причини неявки суд не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.
Щодо підстав для представництва прокурором в суді інтересів держави у спірних правовідносинах-суд встановив таке.
Згідно з абз. 1-2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Аналіз частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Аналогічна правова позиція про застосування вказаних норм права викладена в постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.09.2018 по справі № 924/1237/17, від 06.02.2019 у справі № 927/246/18, від 22.10.2019 у справі № 914/648/17, постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.
Судом встановлені такі фактичні обставини.
Відповідно до Витягу з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва встановлено, що відділом державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради Івано-Франківської області 29.05.2020 зареєстровано Повідомлення про початок будівельних робіт на об`єкт: «Будівництва двох багатоквартирних житлових будинків в районі вулиць Олекси Довбуша-Кирила Трильовського в м.Коломия». Вид будівництва - нове. Код об`єкта, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 1122.1. Будинки багатоквартирні масової забудови. Клас наслідків - СС1. Будівництво здійснювалось на земельній ділянці з кадастровим номером 2610600000:10:001:0022, площею 0,2 га. Замовником об`єкта будівництва є фізична особа ОСОБА_1 . 
22.01.2021 за № ІФ101210122992 Коломийською міською радою зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта «Будівництва двох багатоквартирних житлових будинків в районі вулиць Олекси Довбуша-Кирила Трильовського в м.Коломия», відповідно до якої будівництво було розпочато 03.06.2020, завершено – 18.01.2021, строк введення об`єкта в експлуатацію – 22.01.2021. В розділі «Пайова участь» інформацію не зазначено. З техніко-економічних показників будівлі вбачається, що загальна площа об`єкта будівництва – 955,7 кв.2, кількість поверхів - 2, кількість чотирикімнатних квартир – 8, загальна площа чотирикімнатних квартир – 955,7 кв.м, житлова площа приміщень – 564,9 кв.м., житлова площа чотирикімнатних квартир – 564,9 кв.м., площа місць загального користування – 390,8 кв.м.
Відповідно до листа Коломийської міської ради від 03.09.2025 № 2649-2025/01.5.-42/11 в Коломийській міській раді відсутня інформація щодо нарахування, сплати та заборгованості пайової участі щодо замовника об`єкта «Будівництва двох багатоквартирних житлових будинків в районі вулиць Олекси Довбуша-Кирила Трильовського в м.Коломия» ОСОБА_1 . У період з початку будівництва і до введення об`єкта в експлуатацію замовник не звертався до Коломийської міської ради з питань укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Коломия, як це передбачалося п.2.2 «Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Коломиї», затвердженого рішенням Коломийської міської ради від 06.096.2018 №2930-36/2018.
Звертаючись до суду, позивач зазначив, що між Коломийською міською радою та Відповідачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не укладався, а кошти пайової участі до місцевого бюджету ОСОБА_1 не сплачувалися, безпідставно збережені Відповідачем кошти у розмірі 227418,37 грн. підлягають стягненню в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України на користь Коломийської міської ради, а також інфляційні витрати та 3% річних.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
За приписами статті 1 цього Закону замовник будівництва - фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт.
Частиною першою статті 2 цього Закону вказано, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.
Відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, що діяла на момент початку будівництва) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Частиною третьою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, що діяла на момент початку будівництва) пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
Як передбачено пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (далі - Закон № 132-IX) договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.
Цим пунктом установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:
1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):
для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;
для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;
2) пайова участь не сплачується у разі будівництва: об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках; об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів; об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури; об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру; об`єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів; об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу); об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків; об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства; об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель промислових; об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до силосів для зерна та складських майданчиків (для зберігання сільськогосподарської продукції);
3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;
4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;
5) кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;
6) інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
Верховний Суд у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 910/9548/21 зазначив, що передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями зазначеного Закону порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:
- об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01 січня 2020 року не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01 січня 2020 року не були укладені;
- об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.
Тож у вказаних двох випадках, враховуючи вимоги підпунктів 3, 4 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.
У постановах від 17 грудня 2024 року у справі № 903/283/24, від 03 грудня 2024 року у справі № 910/6226/23, від 20 серпня 2024 року у справі № 910/7707/19, від 20 липня 2022 року у справі № 910/9548/21 Верховний Суд вказував, що системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:
- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01 січня 2020 року вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01 січня 2020 року;
- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.
Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2024 року у справі № 903/283/24 зазначив, що для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01 січня 2020 року не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01 січня 2020 року не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
У постанові від 20 липня 2022 року у справі №910/9548/21 Верховний Суд також зауважив, що у випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.
Так, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові від 14 грудня 2021 року зазначила, що суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Верховний Суд у постанові від 20 березня 2025 року у справі № 903/601/24 вказав на те, що прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію у відповідності із частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 , як замовник будівництва у 2020 році не звільнявся від пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, а тому аргументи відповідача про відсутність у нього обов`язку щодо укладання договору про пайову участь у розвиток інфраструктури населеного пункту та сплати до місцевого бюджету відповідної суми грошових коштів є безпідставними. 
Щодо розміру пайової участі суд вважає слушними аргументи відповідача, зазначені ним у відзиві, виходячи з такого. 
Положенням про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Коломия, затвердженого Рішенням Коломийської міської ради від 06.09.2018 № 2930-36/2018/36 передбачений порядок залучення коштів пайової участі. П.2.1 вказаного Положення передбачено, що пайова участь у розвитку інфраструктури м.Коломиї полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до спеціального фонду міського бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. П.2.2 встановлено, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури міста Коломиї визначаються протягом 10 робочих днів з дня реєстрації міською радою звернення замовника про укладання договору про пайову участь та доданих до нього документів. П.3.1 визначено, що розмір пайової участі замовника у створені і розвитку інженерно-транспортною та соціальної інфраструктури міста встановлюється, зокрема для будівництва житлових будинків, підвальних приміщень та сходових кліток які призначені для обслуговування житлових квартир в розмірі 3 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта. відповідно до п.3.4 розрахунок пайової участі здійснюється за формулою: ПВ=((S*ЗКВБ(Р) або ОВж)*ВВБ*К), де S – площа об`єкта в кВ.м., ЗКВБ(Р) – загальна кошторисна вартість будівництва, ОВж – норматив створеної потужності будівництва, затвердженої рішенням Коломийської міської ради,і діє на дату складання проекту договору в грн., ВВБ – відсоток вартості будівництва, що підлягає сплаті, К – коефіцієнт зональності.
Разом з цим, суд при розрахунку розміру пайової участі керується положеннями п.п.1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №132-ІХ, відповідно до якого розмір пайової участі для житлових будинків становить 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральними органами виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.
При цьому суд вважає, що пайовий внесок замовника має розраховуватися на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку щодо сплати пайового внеску, а не на момент, коли орган місцевого самоврядування дізнався про його несплату замовником, або на момент здачі об`єкта в експлуатацію, оскільки одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України забудовник стає власником збудованого об`єкта, а відтак правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.
Такий висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20, де Суд зазначив, що пайовий внесок замовника у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту має розраховуватися саме на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку щодо сплати пайового внеску, а не на той момент, коли орган місцевого самоврядування дізнався про його несплату замовником, оскільки одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію відповідно до частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак правовідносини забудови земельної ділянки припиняються. Подібні висновки викладені також викладені в постанові Верховного Суду від 12.08.2025 у справі № 910/6623/24.
Судом встановлено, що повідомлення про початок будівельних робіт зареєстрований Коломийською міською радою 29.05.2020 і відповідач був зобов`язаний у 2020 році звернутися до Коломийської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва протягом 10 робочих днів з дня початку будівництва, саме 03.06.2020р. Саме на цю дату і має розраховуватися розмір пайового внеску, який необхідно сплатити забудовнику до прийняття об`єкта в експлуатацію, яке відбулося 22.01.2021 року, саме цей строк є таким, з якого вважається, що забудовник (відповідач) порушує зобов`язання зі сплати пайової участі щодо об`єкта будівництва. 
Визначаючи розмір належної до стягнення суми пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкта, суд зобов`язаний дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду (подібний висновок щодо обов`язку суду перевірити розрахунок заявлених позовних вимог викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).
Прокурор, здійснив розрахунок розміру пайової участі станом на 22.01.2021, виходив з загальної площі квартир будинку 955,7 кв.м. та нормативу, передбаченого наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 16.12.2020 №311 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України», відповідно до якого із 1 жовтня 2020 року по 31 березня 2021 року опосередкована вартість 1 кв.м. загальної площі квартир будинку по Івано-Франківській області становить 11898 грн. та прийшов до такого розміру 955,7кв.м* 11898 грн.*2%=227418,37 грн.
Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Суд не погоджується з розрахунком розміру пайової участі, наведеним в позовній заяві, оскільки застосування прокурором під час здійснення розрахунку розміру пайової участі нормативів, які не діяли станом на момент виникнення у відповідача обов`язку щодо його сплати, суперечить положенням статті 5 ЦК України та здійснює власний розрахунок розміру пайової участі, яку відповідач мав сплатити до введення будинку в експлуатацію.
Так, виходячи з загальної площі квартир будинку 955,7 кв.м та нормативу, який діяв станом на 12.06.2020 року, передбаченого наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 02.12.2019 №3286 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України», відповідно до якого станом на 01 жовтня 2019 року по 01 жовтня 2020 року опосередкована вартість 1 кв.м. загальної площі квартир будинку по Івано-Франківській області становить 11305 грн., розмір пайової участі розраховується так: 955,7кв.м*11305грн.*2%=216083,77 грн.
При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 11.11.2025 року в справі № 903/314/25. 
Суд не бере до уваги аргументи відповідача про те, що розмір пайової участі має розраховуватися виходячи не з загальної площі багатоквартирного житлового будинку, а з житлової площі квартир, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону.
Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, замовник будівництва, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, зобов`язаний повернути ці кошти органу місцевого самоврядування на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Як встановлено судом, відповідачем договір про пайову участь з Коломийською міською радою не укладено, а будівництво об`єкта розпочато 03.06.2020, отже у замовника виник обов`язок упродовж 10 днів після цього звернутися до Коломийської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та після отримання розрахунку пайової участі щодо об`єкта будівництва сплатити її до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію. Однак, усупереч зазначеним вимогам законодавства, Відповідач цього не зробив та до введення об`єкта будівництва в експлуатацію кошти пайової участі до місцевого бюджету не сплатив.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з несплатою відповідачем коштів пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту, права органу місцевого самоврядування на отримання коштів пайової участі є порушеними, і в органу місцевого самоврядування виникло право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений законом.
Отже, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь Коломийської міської ради безпідставно збережених грошових коштів за наслідками невиконання зобов`язань зі сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України у розмірі 216083,77 грн.

Щодо вимог про стягнення 163926,57 грн інфляційних втрат та 31981,87 грн 3 % річних за період прострочення з 23.01.2021 по 01.10.2025 суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 погодилась з цим висновком.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22, зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.
У статті 1212 ЦК України врегульовані недоговірні відносини, коли особа набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). З моменту безпідставного набуття такого майна або з моменту, коли підстава його набуття відпала, утримання особою такого майна є неправомірним. Тому зобов`язання з повернення потерпілому такого майна особа повинна виконати відразу після його безпідставного набуття або відпадіння підстави набуття цього майна.
Норма частини другої статті 530 ЦК України до недоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого майна згідно зі статтею 1212 ЦК України не застосовується.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04 травня 2022 рок у справі № 925/683/21, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач як замовник будівельних робіт на об`єкті будівництва без достатньої правової підстави за рахунок позивача зберіг у себе кошти, тобто відповідачем порушено позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
Оскільки прострочення відповідача по сплаті 216083,77 грн. пайової участі має місце, тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення з 23.01.2021 по 01.10.2025 є підставними та підлягають задоволенню частково у розмірі 155 756,43 грн. інфляційних втрат та 30 405,65  грн. 3 % річних за розрахунком суду. У стягненні 8170,14 грн. інфляційних втрат та 1576,22 грн. 3 % річних слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжної інструкції №1945 від 06.11.2025 року керівником Коломийської окружної прокуратури сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 5079,92 грн.
Розмір заявлених позовних вимог 423326,81 грн., розмір задоволених позовних вимог 402245,85 грн., відношення задоволених вимог до заявлених 95 %.
На відповідача покладається пропорційно розміру задоволених позовних вимог 4825,92 грн. судового збору за подання позову.
Керуючись ст.ст.610, 625, 1212 ЦК України, ст.2,12,13,89,141,263-265,353,354 ЦПК України, суд-
У Х В А Л И В:
Позов Керівника Коломийської окружної прокуратури Носовича Андрія Богдановича в інтересах держави в особі Коломийської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за наслідками невиконання зобов`язань зі сплати пайової участі, 3% річних та інфляційних витрат задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Коломийської міської ради ( UA868999980314030544000009616, отримувач ГУК в Івано-Франківській області/ТГ м.Коломия/ 24060300, код ЄДРПОУ 37951998, МФО банку 899998), кошти у розмірі 402245,85 грн., з яких: 216083,77 грн. за невиконаним зобов`язанням зі сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, 155 756,43 грн. – інфляційні витрати, 30 405,65 грн. - 3 % річних.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури (ЄДРПОУ 03530483, рахунок (IBAN) UA668201720343120001000003924, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача МФО 820172) кошти, витрачені на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 4825,92 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: 	Третьякова І. В.