Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/3226/25
Номер провадження2/173/542/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
29 травня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем 17.12.2020 було укладено кредитний договір № 3354419 в електронній формі. Відповідно до умов кредитного договору кредитні кошти були надані відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківську картку, реквізити якої були надані відповідачем. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив ознайомлення та погодження з Правилами надання коштів у позику, розміщеними на сайті кредитодавця, які є публічною пропозицією (офертою).
28.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 28072021, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги за вказаним кредитним договором, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, в т.ч. за вказаним кредитним договором до відповідача.
23.05.2024 було укладено договір № 23/05/24, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3354419.
Відповідач не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чогозагальна сума заборгованості відповідача на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 3354419 від 17.12.2020 становить 49150,00 грн, яка складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 15000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 34150,00 грн.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, а також понесені по справі судові витрати.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17.12.2020 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Авентус Україна» договір № 3354419 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту становить 15000,00 грн, строк кредиту - 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у графіку платежів, що є додатком до договору.
Згідно з п. 1.5, 1.5.1 договору тип процентної ставки є фіксованим. Знижена процентна ставка становить 1,43 % на день від суми кредиту та застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 договору. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % та застосовується в межах строку кредиту, визначеного договором.
Відповідно до п. 4.1 строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену у п. 1.4 договору.
Згідно з п. 1.8, 1.9, 1.10 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за зниженою ставкою - 521,55 % річних, за стандартною ставкою – 695,40 %, а орієнтовна загальна вартість кредиту за зниженою ставкою - 21412,50 грн., за стандартною ставкою – 23550,00 грн.
Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно з п. 2.2 договору сума кредиту перераховується товариством протягом трьох календарних днів з моменту укладення договору. У випадку перерахування коштів не у день укладення договору, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту з урахуванням строку кредитування.
Згідно з п. 2.4 договору кредит вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами, визначеними договором, а відповідно до п. 2.5 договору кредит вважається погашеним у день отримання товариством коштів у рахунок погашення заборгованості.
Вказаний кредитний договір укладено в електронній формі та підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора М440294.
Згідно умов Кредитного договору, кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 15000 грн 17.12.2020 на банківську карту № НОМЕР_1 відповідача.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 3354419 від 17.12.2020 у відповідача станом на 27.07.2021 виникла заборгованість у розмірі 49150,00 грн, яка складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 15000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 34150,00 грн.
Водночас 28.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28072021, у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між ТОВ «Авентус Україна» і боржниками.
08 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 23/05/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» передає (відступає) ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» приймає належні «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників.
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надав Договір факторингу № 23/05/24, акт приймання – передачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 23/05/24, додаткову угоду № 1, а також платіжну інструкцію № 422780413 на підтвердження оплати за договором відступлення прав вимоги.
Дослідивши зміст зазначених договорів кредиту та факторингу, а також додаткових угод до них, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму коштів або речей того ж роду та якості.
Кредитний договір укладається у письмовій формі, а його недодержання тягне нікчемність договору (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання правочинів в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір.
Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та акцепту, у тому числі шляхом заповнення електронної форми або вчинення дій, що підтверджують прийняття пропозиції.
Електронний договір, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Електронний підпис використовується для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
У справі встановлено, що для підписання договору відповідачем було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що позикодавець та позичальник досягли усіх істотних умов та уклали договір позики.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, однак ризик неповідомлення боржника несе новий кредитор.
За статтею 517 ЦК України первісний кредитор зобов`язаний передати новому кредиторові документи, що підтверджують права вимоги.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження іншої сторони за плату, а клієнт відступає право грошової вимоги до третьої особи.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути як наявна, так і майбутня грошова вимога.
У постанові від 16 березня 2021 року по справі №906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.
Тож, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
Аналіз вищезазначених норм законодавства свідчить, що за договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.
Верховний Суд у своїй сталій практиці також неодноразово наголошував, що належними доказами, які засвідчують факт набуття прав вимоги за договором позики (кредитним договором), є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Проте, позивачем додано копію договору факторингу від № 28072021 від 28.07.2021, однак вона надана не в повному обсязі, а лише містить окремі копії аркушів договору факторингу, а тому суд позбавлений можливості перевірити умови такого договору, обсяг переданих прав, порядок та момент переходу права вимоги, а також факт існування правових підстав для включення заборгованості відповідача до Реєстру боржників. 
Також позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження повної оплати грошових коштів (ціни продажу) за відступлені права вимоги, що є умовою дійсності договору факторингу та як наслідок переходу права вимоги.
При цьому, наведена обставина є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення з позичальника заборгованості за договором позики на користь правонаступника первісного кредитора.
Частина перша статті 76 ЦПК України доказами визначає будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, оскільки наявні у справі докази не дають можливості встановити умови договору № 28072021 від 28.07.2021, обсяг переданих прав, порядок та момент переходу права вимоги, а також перевірити факт та належність виконання зобов`язання щодо оплати за договором факторингу, суд позбавлений можливості дійти достовірного висновку про перехід права вимоги на першому етапі від первісного кредитора - ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Враховуючи, що здійснення оплати за відступлені права вимоги є умовою дійсності договору факторингу та як наслідок переходу права вимоги, а позивачем не надано відповідних доказів оплати по першому факторингу, тому відповідно відсутні підстави для переходу прав вимоги за договором № № 23/05/24від 08.09.2025 від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС».
За таких підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором 3354419 від 17.12.2020 не підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати на відповідача не покладаються.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (03150, м. Київ, вул. ҐедройцяЄжи, буд. 6, офіс 521, ЄДРПОУ 42640371) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017.

Суддя: Є.В. Челюбєєв