Справа № 515/2083/25
Провадження № 3-зв/515/1733/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року м. Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Дем`янової О.А.,
за участю секретаря судового засідання Унгурян Т.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області заяву представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Паюл Тетяни Іллівни, про відвід судді, -
ВСТАНОВИВ:
У провадженні судді Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюка В. О. перебувають матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
08 червня 2026 року представник ОСОБА_1 адвокат Паюл Т.І. подала заяву про відвід судді Луцюка В.О. від розгляду адміністративних матеріалів. Заява мотивована тим, що події, зафіксовані в матеріалах цієї справи є ідентичними тим, які знаходяться в матеріалах справи №515/20/26 про визнання постанови про штраф ПДР протиправною та скасування постанови, яка також перебувала на розгляді судді Луцюка В.О. Зі змісту обох справ №515/2083/25 та №515/20/26 вбачається, що спір у цих справах стосується подій, які сталися 23.12.2025 року під час перевірки заяви працівника магазину АТБ щодо порушення норм громадського порядку ОСОБА_1 . Вказала також, що Татарбунасрьким районним судом по справі №515/20/26 вже була надана оцінка усім доказам події 23.12.2025 року, були оглянуті всі відеофайли та отримані пояснення сторін і за підсумком судового розгляду винесена постанова, якою дії ОСОБА_1 були визнані протиправними та відмовлено у скасуванні постанови про порушення правил дорожнього руху. З наведених підстав вважає, що при розгляді справи №515/2083/25 суддя Луцюк В.О. прямо зацікавлений у результаті розгляду справи так, як виніс рішення в іншій справі та всиловив своє внутрішнє переконання щодо доказів у розглянутій справі, які є ідентичними з тими, що містяться у цій справі. Участь одного і того самого судді Луцюка В.О. у розглдяі цієї справи після закінчення розгляду справи №515/20/26 та постановлення рішення не на користь ОСОБА_1 викликає сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.
Дослідивши матеріали заяви та справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.
Суддею встановлено, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить окремої норми, яка безпосередньо передбачає порядок заявлення та розгляду відводу судді у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим відсутність у КУпАП спеціальної процедури розгляду заяви про відвід судді не виключає необхідності вирішення такої заяви по суті з огляду на гарантії справедливого судового розгляду, закріплені Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
З урахуванням наведеного, при розгляді заяви про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення суддя вважає за можливе застосувати аналогію права та врахувати загальні процесуальні положення, які регулюють питання відводу судді в інших видах судочинства.
Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого законом порядку визначення судді для розгляду справи.
Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для відводу судді, суддя виходить з того, що безсторонність суду оцінюється за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм має бути встановлено наявність особистої упередженості судді щодо учасника справи або результату її розгляду. За об`єктивним критерієм підлягає з`ясуванню, чи існують факти, які для стороннього, розсудливого та поінформованого спостерігача могли б створити обґрунтовані сумніви в безсторонності судді.
Разом з тим такі сумніви мають бути об`єктивно обґрунтованими, підтвердженими конкретними фактичними даними та не можуть ґрунтуватися виключно на суб`єктивному сприйнятті учасником справи процесуальних дій судді або на незгоді з прийнятими суддею процесуальними рішеннями.
Дослідивши заяву про відвід, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити, оскільки заявник не навів переконливих доказів заінтересованості судді Луцюка В.О. у результатах розгляду справи, не зазначив конкретних фактичних даних, які б об`єктивно підтверджували особисту упередженість судді, та не довів наявності обставин, які можуть викликати обґрунтовані сумніви у його неупередженості.
Доводи заявника фактично зводяться до незгоди з процесуальними діями та рішеннями судді під час розгляду іншої справи. Такі доводи самі по собі не свідчать про упередженість судді та не є самостійною підставою для її відводу.
Незгода учасника провадження з процесуальними рішеннями судді може бути предметом перевірки у передбаченому законом порядку разом із остаточним рішенням у справі, проте сама по собі не підтверджує наявності особистої заінтересованості судді у розгляді справи.
Водночас, суд в межах розгляду заяви про відвід не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості постановлених іншим слідчим суддею рішень, а тому відповідні доводи не можуть бути покладені в основу рішення про відвід.
Посилання заявника на практику Європейського суду з прав людини щодо необхідності забезпечення незалежного та безстороннього суду не спростовує обов`язку заявника навести конкретні фактичні обставини, які вказують на реальну або об`єктивно обґрунтовану можливість упередженості судді саме у цій справі. Саме лише цитування загальних стандартів справедливого судового розгляду за відсутності конкретних доказів їх порушення не створює правових підстав для задоволення заяви про відвід.
Натомість, ЄСПЛ у справі «Хаушильд проти Данії» зазначив, що суддя вважається неупередженим, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.
За вказаних обставин суддя вважає, що заявлений відвід не містить, передбачених ст.75, 76 КПК України, правових підстав для відводу судді Луцюку В.О., оскільки заява адвоката Паюл Т.І. є необґрунтованою, тому заява про відвід задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, статтями 75, 76, 80-82 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Паюл Тетяни Іллівни, про відвід судді відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.А.Дем`янова