Справа № 554/4607/25
Номер провадження 2/541/813/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

01 червня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Дністрян О.М.,
при секретарі Докуніній А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.06.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2057531 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Сума виданого кредиту 7000,00 грн, строк кредиту 30 днів, цільове призначення - на споживчі потреби, стандартна процентна ставка – 1,90 % в день. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 22960,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7000,00 грн, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 15960,00 грн. 24.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено Договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого право вимоги, зокрема за кредитним договором № 2057531 від 24.12.2021, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ». Оскільки відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за коштами, відсотками та тарифами відповідно до умов договору, заборгованість за договором станом на час подання позову становить 22960,00 грн, з яких: 7000,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 15960,00 грн заборгованість за нарахованими процентами. Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2057531 від 24.12.2021 в сумі 22960,00 грн та понесені судові витрати.
03 березня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому останній виклав свої заперечення проти позову. Зазначив, що позивачем не надано доказів дотримання процедури автопролонгації за Договором. Крім того, не погодився із сумою нарахованих процентів, посилаючись на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 в якій визначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Вказав на те, що договір укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» від 07.04.2021 строком на 30 днів і після спливу цього строку (23.07.2021) право нараховувати договірні проценти за ставкою 1,90% на день припинилося. Максимальна сума процентів, що може бути правомірно стягнута при недоведенні автопролонгації: 7000,00 грн * 1,90% * 30 днів = 3 990 грн. Просив: у разі недоведення позивачем факту автопролонгації (відсутності повідомлень про автопролонгацію, детального розрахунку) - відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів понад 30-денний строк кредитування. Стягнути заборгованість у розмірі 10990,00 грн (7000,00 грн тіло кредиту + 3990,00 грн відсотки за 30 днів за ставкою 1,9% на день), відмовивши у стягненні 11970,00 грн як безпідставно нарахованих; у разі доведення позивачем автопролонгації (надання всіх необхідних доказів) - стягнути проценти лише за доведені періоди автопролонгації в межах граничного строку 120 днів, передбаченого п. 4.2.5 Договору; зменшити заявлений розмір витрат на правничу допомогу з 10500,00 грн до 2000,00 грн на підставі критеріїв розумності й пропорційності (ч. 4 ст. 137, ч. 3 ст. 141 ЦПК України) та з урахуванням сталої судової практики 2026 року по справах ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Розподілити судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам відповідно до (ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України).
05 березня 2026 року від ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» надійшла відповідь на відзив у якому позивач виклав свої пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень. Щодо нарахування відсотків та пролонгації кредитного договору зазначив, що п.4.2.1 Договору передбачено, що сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Відповідно до п.4.2.5. за цим Договором, загальна кількість атовпролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. Таким чином, порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами є наступним. Згідно з умовами Кредитного договору, встановлена стандартна процентна ставка становить 1,90 % від суми основного боргу. Враховуючи, що розмір наданого кредиту складає 7 000,00 грн, щоденна сума процентів за користування кредитом дорівнює: 7 000,00 грн * 1,90 % :100 % = 133,00 грн на день. Нарахування процентів здійснюється за весь строк користування кредитом, а саме за 120 календарних днів, що включає період, визначений п. 1.3 Кредитного договору (30 днів), а також періоди пролонгації (90 днів). Відповідно, загальна сума нарахованих процентів становить: 133,00 грн * 120 днів = 15960,00 грн. Отже, загальний розмір заборгованості за Кредитним договором складає: 7 000,00 грн – основна сума кредиту; 15960,00 грн – проценти за користування кредитом; Разом: 22 960,00 грн. Позичальник погодився на умови визначені Договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованими. Щодо доводів відповідача про нібито відсутність повідомлення про автопролонгацію зазначив наступне. Відповідно до п. 4.2.1, 4.2.2 Договору, автопролонгація є автоматичною правовою конструкцією, яка настає без необхідності додаткового волевиявлення сторін, у разі наявності заборгованості на момент закінчення строку кредиту та відсутності його добровільного продовження з боку Клієнта. Саме підписання Договору Клієнтом є безумовною згодою на можливість автопролонгації, як прямо зазначено в п. 4.2.2. Положення п. 4.2.4 Договору щодо направлення електронного повідомлення має інформаційний, а не правозасновуючий характер, та не є юридично необхідною умовою для виникнення факту продовження строку кредитування. Відсутність підтвердження факту надсилання повідомлення не скасовує автоматичну пролонгацію, яка виникла в силу договору та погодженого сторонами механізму. Отже, передбачений договором механізм автопролонгації спрацьовує автоматично у разі прострочення, без необхідності окремого погодження чи підтвердження з боку Клієнта. Відсутність нібито будь-якого повідомлення не впливає на настання факту пролонгації. Повідомлення має виключно інформативний характер і не впливає на пролонгацію кредитного договору. Просили позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі
10 березня 2026 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких вказав, що відповідь позивача на відзив не містить жодного нового доказу фактичного здійснення автопролонгації - повідомлень SMS/email, детального розрахунку по кожному з 6 циклів, доказів наявності заборгованості на кожну дату пролонгації. Твердження про «інформаційний характер» п.4.2.4 Договору суперечить буквальному тексту договору, принципу contra proferentem, нормам Закону «Про споживче кредитування» та системному тлумаченню пунктів 4.1.3 і 4.2.8 Договору. Посилання на постанову ВП ВС від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 є нерелевантним, оскільки стосується ст. 625 ЦК України (охоронні правовідносини), а не права нараховувати договірні проценти в межах строку кредитування. Наданий позивачем кошторис є орієнтовним та шаблонним, містить необґрунтовані позиції, включає судовий збір до вартості правничої допомоги. Просив: у разі недоведення позивачем факту автопролонгації - відмовити у стягненні процентів понад 30-денний строк кредитування відповідно до постанови ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12; стягнути заборгованість у розмірі 10 990,00 грн. (7 000,00 грн. основний борг + 3 990,00 грн. проценти за 30 днів), відмовивши у стягненні 11 970,00 грн. як безпідставно нарахованих; зменшити заявлені витрати на правничу допомогу з 10500,00 грн до 2 000,00 грн на підставі ч. 4 ст. 137, ч. 3 ст. 141 ЦПК України та з урахуванням сталої судової практики 2026 року по аналогічних справах ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ»; розподілити судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.
В подальшому, 22 квітня 2026 року, відповідачем надано додаткові пояснення у справі, у яких у зв`язку з невиконанням ухвали в частині доказів автопролонгації, просив відмовити у стягненні процентів понад 30-денний строк кредитування відповідно до постанови ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12; стягнути заборгованість у розмірі 10 990,00 грн. (7 000,00 грн. - основний борг + 3 990,00 грн. - проценти за 30 днів за ставкою 1,90% на день), відмовивши у стягненні 11 970,00 грн як безпідставно нарахованих. Також просив зменшити заявлені витрати на правничу допомогу з 10 500,00 грн. до 2 000,00 грн на підставі ч. 4 ст. 137, ч. 1–3 ст. 141 ЦПК України та з урахуванням сталої судової практики 2026 року у серійних справах ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ»; розподілити судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Позивач у судове засідання свого представника не направив. У заяві від 15.04.2026 про виконання ухвали суду просив: розгляд справи провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» задовольнити у повному обсязі.
Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У додаткових поясненнях у справі від 22.04.2026 просив розглянути справу за його відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволеннюз наступних підстав.
Суд встановив, що 23 червня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 2057531 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) Н987 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору.
Відповідно п.1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 7 000,00 гривень.
Згідно п.1.3. Договору строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.
Відповідно до п.1.4. за цим Договором тип процентної ставки – фіксована. 
Згідно п.п.1.4.1. Договору стандартна процента ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п.4.1 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 Договору.
Відповідно до п.п. 1.4.2. Договору знижена процентна ставка становить 0,76% в день. 
Положеннями пункту 4.2. Договору визначений порядок автопролонгації строку кредиту (далі-автопролонгація). Сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту (п.п. 4.2.1. Договору). Клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів (п.п. 4.2.2. Договору). Сторони погодили, що: - за користування кредитом в період автопролонгації нараховування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 Договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п.1.5.1 Договору. - при застосування автопролонгації знижка, надана Клієнту в рамках Програми лояльності, анулюється та здійснюється автоматичний перерахунок процентів за користування кредитом за період, визначений п.1.3 Договору, за стандартною процентною ставкою (застосовується стандартна процентна ставка) та відбувається перерахунок загальної вартості кредиту. Результати таких перерахунків відображаються в Особистому кабінеті (п.п. 4.2.3. Договору).
Відповідно п.4.2.5. Договору загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.
Згідно п. 2.1. Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему iPay.ua, на підставі укладеного Договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».
Як вбачається зі змісту листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за №32354-0403 від 04.03.2024, між підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 23.06.2021 10:11:06 на суму 7000,00 (сім тисяч гривень 00 копійок) грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua – 94779327, призначення платежу: Зарахування 7000 грн на карту НОМЕР_2 . 
Згідно з розрахунком, наданим ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 2057531 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.06.2021, станом на 23.12.2021, складає 22960,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту – 7000,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом – 15960,00 грн. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося первісним кредитором з 23.06.2021 по 21.10.2021 включно.
24 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено Договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до Договору факторингу №02-24122001 ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 2057531 від 23.06.2021 в сумі 22960,00 грн.
14 вересня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» змінило свою назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ».
Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 2057531 від 23.06.2021 станом на 10.01.2025 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 22960,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі становить 7000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі становить 15960,00 грн.. Нарахування відсотків, пені, штрафів ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не здійснювало.
Надіслана 13.01.2025 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» вимога на адресу ОСОБА_1 про виконання зобов`язань, а саме сплати заборгованості за Кредитним договором № 2057531 від 23.06.2021 в сумі 22960,00 грн залишилася без належного реагування.
Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
За правилом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021 до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2057531 від 23.06.2021 в сумі 22960,00 грн, з яких 7000,00 грн – залишок по тілу кредиту, 15960 – залишок по прострочених відсотках.
Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1079 цього Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частина 1 ст. 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Суд наголошує, що процесуальним законом закріплено принципи змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, сторони мають обов`язок доказування і подання доказів (ст. ст. 10, 11, 60 Цивільно-процесуального кодексу України). Доказування не може ґрунтуватися на догадках і припущеннях суду чи учасників процесу.
Сторони відповідно до ст. 6 ЦК України є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
Враховуючи те, що фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку позичальником не повернуті, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2057531 від 23.06.2021 в розмірі 22960,00 грн, з яких: 7000,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 15960,00 грн заборгованість за нарахованими процентами.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 2662,40 грн (платіжна інструкція № 35273 від 18.02.2025).
В частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10500,00 грн суд зазначає, що до матеріалів справи було долучено Договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладений між позивачем та адвокатом Пархомчуком С.В.; Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, датовану 27.12.2024; Акт про отримання правової допомоги від18.08.2025 за Договором про надання правової допомоги від 29.12.2023.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 10500,00 грн.
Відповідач заперечуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу вказав, що їх розмір є неспівмірним з складністю справи, а тому просив зменшити розмір витрат, що підлягають стягненню.
Суд вважає витрати на професійну правничу допомогу завищеними та непропорційними відносно позовних вимог, виходячи з наступного.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на його користь до 3000,00 грн.
Згідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
За вказаних обставин, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на правову допомогу у сумі 3000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 277-279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 2057531 від 23.06.2021 в розмірі 22960 (двадцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят) грн 00 коп..
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» понесені ними судові витрати, а саме: витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, а всього – 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн 40 коп..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», код ЄДРПОУ 42228158, адреса: вул.Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ, 04080.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ..

Суддя:	  	О. М. Дністрян