Справа № 420/38380/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 18 червня 2025 року по 14 серпня 2025 року грошового забезпечення, а також виплачених: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 та 2025 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки», за 2024 та 2025 роки, премії, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025 року на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перерахунок грошового забезпечення за період з 18 червня 2025 року по 14 серпня 2025 року, а також виплачених: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 та 2025 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки», за 2024 та 2025 роки, премії, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025 року на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період отримання ним у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, медичної та реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах з 18.04.2025 року по 25.05.2025 року у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу отримання медичної та реабілітаційної допомоги;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період отримання ним у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, медичної та реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах з 18.04.2025 року по 25.05.2025 року у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу отримання медичної та реабілітаційної допомоги;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 одноразової винагороди, передбаченої п. 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора за період квітень - листопад 2024 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) одноразову винагороду, передбачену п. 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора за період квітень - листопад 2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 в період 17.06.2023 року по 14.08.2025 року. При цьому, як вбачається з довідок про нарахування грошового забезпечення за період №ФЕС/618, ФЕС/622 від 07.10.2025 року, відповідачем нарахування грошового забезпечення та його виплата, здійснювалося з застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2018 року, а саме - 1762,00 грн., виплата додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), то маючи фактичну підставу для видачі наказу про виплату позивачу додаткової винагороди та правову підставу для цього у вигляді вимог постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, відповідач зобов`язаний був видати відповідний наказ про виплату цієї додаткової винагороди, однак цього безпідставно не здійснив, що є порушенням прав, що і стало підставою для звернення до суду.
Відповідно до ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 19.11.2025 року позов залишений без руху.
Ухвалою суду від 04.12.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою суду від 05.03.2026 року відмовлено в задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі № 420/38380/25.
У відзиві на позовну заяву представник військової частини НОМЕР_1 вказує, що за загальним правилом, визнання таким, що втратив чинність, акта законодавства чи його скасування не поновлює дію актів, які ним скасовані або визнані такими, що втратили чинність; дія акта законодавства поновлюється шляхом прийняття аналогічного акта або нового акта, що містить спеціальну норму про відновлення дії попереднього акта та визначення спеціального порядку такого відновлення (постанови Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 807/1332/17, від 22 квітня 2019 року у справі № 820/601/17, від 19 березня 2019 року у справі № 591/2813/17, від 22 квітня 2019 року у справі № 820/601/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 804/215/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № П/811/112/17 та від 25 травня 2022 року у справі № 420/2407/21.). 
Аналогічний висновок зроблено П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 29.06.2021 по справі №400/4694/20, предметом розгляду якої було питання здійснення перерахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 складових грошового забезпечення залежно від зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року.
З урахуванням викладеного, відповідач керувався чинною Постановою №704 та вказаною нормою (пунктом 4), яка є обов`язковою для застосування, оскільки іншої не існує, а попередня не може бути відновлена судом. За загальним правилом, визнання таким, що втратив чинність, нормативного акта чи його скасування не поновлює дію актів, які ним скасовані або визнані такими, що втратили чинність; дія нормативного акта поновлюється шляхом прийняття аналогічного нового акта або нового акта, що містить спеціальну норму про відновлення дії попереднього акта та визначення спеціального порядку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №870 від 06.09.2005р.
При розрахунку посадового окладу позивача, окладу за військовим званням, премії, надбавок за вислугу років та особливості проходження служби Військова частина НОМЕР_4 не мала повноважень самостійно встановлювати інший порядок, ніж той, що доведений головним розпорядником коштів - Міністерством оборони України. Станом на дати нарахування позивачу грошового забезпечення в 2022 році абзац перший пункту 4 Постанови №704 (в редакції від 26.02.2022, міститься у відкритому доступі за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/704-2017- %D0%BF/ed20220226#Text) було викладено в наступній редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
З 20.05.2023 року і до дня виключення позивача зі списків особового складу - 21.02.2025 року розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а відповідно, і інших складових грошового забезпечення, які визначаються у відсотковому співвідношенні від них, в тому числі премії, була сума у сталому розмірі 1762,00 гривні, а отже, підстави для перерахунку грошового забезпечення позивача за вказаний період відсутні.
Щодо вимог пов`язаних із ненарахування і невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168, військовослужбовці, які перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), яке не пов`язане із захистом Батьківщини, не набувають права отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень. Більше того, Позивачем не надані та в матеріалах справи відсутні, будь-які інші медичні дані, які б вказували чи підтверджували той факт, що останній отримував медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах починаючи з 18 квітня 2025 року по 26 травня 2025 року, як то зазначено у позовних вимогах, а отже, вказані обставини нічим не підтверджуються, а лише спростовуються наявними матеріалами справи у їх сукупності.
Щодо позовних вимог по ненарахуванню і невиплаті одноразової винагороди, передбаченої пунктом 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в розмірі 70 000 гривень, відповідач зазначає, що твердження Позивача про те, що в період з квітня по серпень 2024 року він виконував бойові (спеціальні) завдання, за які мав право на отримання одноразової винагороди в розмірі 70 000 гривень - є надуманими та такими, що нічим не обґрунтовуються, а натомість спростовуються викладеними вище обставинами. Водночас виконання Позивачем бойових (спеціальних) завдань, за які, у відповідності до абзацу 2 пункту 1-1 Постанови Кабінету Міністрів від 28.02.2022 року № 168, а також пункту 2 розділу ХХХVII Порядку від 07.06.2018 № 260, передбачена одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень підтверджується Додатком 1 до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.12.2024 № 1926 «Про виплату одноразової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ». Відповідно до зазначеного Додатку 1 молодший сержант ОСОБА_1 виконував бойові (спеціальні) завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, у наступні періоди, а саме: починаючи з 25.08.2024 по 25.08.2024; з 28.08.2024 по 31.08.2024; з 03.09.2024 по 05.09.2024; з 09.09.2024 по 12.09.2024; з 14.09.2024 по 14.09.2024; з 16.09.2024 по 18.09.2024; з 20.09.2024 по 22.09.2024; з 27.09.2024 по 30.09.2024; з 03.10.2024 по 04.10.2024; з 10.10.2024 по 11.10.2024; з 16.10.2024 по 17.10.2024; з 20.10.2024 по 20.10.2024 р.р. така виплата Позивачу підтверджується Інформаційною довідкою від 11.02.2026 за № 1961/2967, про нараховане грошове забезпечення та інші одноразові виплати, в тому числі додаткової винагороди, згідно Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, виданої ОСОБА_2 , за період проходження ним служби в частині НОМЕР_1 , з 01.01.2024 по 31.12.2024 року. Відповідач зазначає, що іншими, будь - якими документальними підтвердженнями виконання Позивачем бойових (спеціальних) завдань, передбаченими пунктом 2 розділу ХХХVІІ Порядку №260 від 07.06.2018 року, а саме: - бойовими наказами (бойовими розпорядженнями); - журналом бойових дій або бойовим донесенням; - рапортами (донесеннями) командира підрозділу (групи) про виконання бойових (спеціальних) завдань, військова частина НОМЕР_1 не володіє.
Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 в період 17.06.2023 року по 14.08.2025 року.
14.08.2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №235, яким позивача ОСОБА_1 , молодшого сержанта, бойового медика взводу дистанційного мінування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів, звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення. Вислуга позивача у Збройних Силах України складає 4 роки 8 місяців 22 дні. 
У відповідності до наказу №235 від 14.08.2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 постановлено виплатити позивачу щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 600% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням за період з 01.08.2025 по 14.08.2025 року, компенсацію за 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за 2023 рік, 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за 2025 рік, по 14 календарних днів невикористаної додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2024 та 2025 роки; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі 26615,33 гривень; одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 39 повних календарних місяців служби. 
06.09.2025 року позивач звернувся за правничою допомогою стосовно питання перевірки, чи у повному обсязі йому нараховані та виплачені всі належні йому суми при звільненні. 
24.09.2025 року в інтересах позивача до відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , направлено адвокатський запит №02-01/123 з проханням повідомити наступну інформацію: 
- кількість днів участі ОСОБА_1 у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (із зазначенням переліку конкретних днів (дат)), а також кількість днів виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора (із зазначенням переліку конкретних днів (дат)) у період з 01.04.2024 року по 31.07.2025 року та надати копії підтверджуючих документів (копії бойових наказів (бойових розпоряджень), постових відомостей, рапортів командира підрозділу (групи) про участь військовослужбовця в бойових діях чи виконанні бойових завдань, журналів бойових дій, бойових донесень тощо);
- чи виплачувалась ОСОБА_1 додаткова винагорода відповідно до п. 1-2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року за період отримання ним з 12.05.2025 по 26.05.2025 медичної та реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах в закладі охорони здоров`я КНП СОР «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини? У разі якщо виплачувалась 
- зазначити її розмір, дату проведення виплати, та надати копії документів, що підтверджують виплату (платіжні доручення, інструкції, квитанції тощо). Якщо виплата додаткової винагороди за цей період не здійснювалась 
- прошу зазначити підстави невиплати; 
- розмір сум, належних ОСОБА_1 при звільненні з військової служби, а саме компенсацій за 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за 2023 рік, 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за 2025 рік, по 14 календарних днів невикористаної додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2024 та 2025 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, перерахованого грошового забезпечення з урахуванням надбавки за вислугу років;
- надати довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за січень-серпень 2025 року, із зазначенням складових грошового забезпечення та їх сум (оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавки, премії, компенсації, індексація тощо), та відображенням нарахувань, відрахувань та сум до виплати. 
Військовою частиною НОМЕР_1 на адвокатський запит надано відповідь №1961/18285 від 13.10.2025 року з довідками про доходи ОСОБА_3 № ФЕС/618 від 07.10.2025 року та № ФЕС/622 від 07.10.2025 року та інформаційною довідкою про нараховану додаткову винагороду згідно Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 за травень 2025 року №ФЕС/621 від 07.10.2025 року. З вказаних відповідачем довідок встановлено, що під час проходження військової служби позивачу відповідачем, Військовою частиною НОМЕР_1 , у період червень-серпень 2025 нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення у наступних розмірах: 1. За червень та липень 2025 року: посадовий оклад – 3000,00 гривень; оклад за званням – 670,00 гривень; надбавка за вислугу років – 917,50 гривень; надбавка за особливості проходження служби – 4027,80 гривень; премія – 18000,00 гривень. 2. За серпень 2025 року: посадовий оклад – 1354,84 гривень; оклад за званням – 302,58 гривень; надбавка за вислугу років – 414,35 гривень; надбавка за особливості проходження служби – 1819,01 гривень; премія – 8129,04 гривень. Крім того, при звільненні позивачу нараховано та виплачено: матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі 26615,33 гривень; одноразову грошову допомогу при звільненні (вихідну допомогу) у розмірі 41519,91 гривень; компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки (по 20 днів у 2023 та 2025 роках) у загальному розмірі 35487,10 гривень; компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гаранті,ї їх соціального захисту» (по 14 днів ц 2024 та 2025 роках) у загальному розмірі 24840,98 гривень. 
Проаналізувавши вказані довідки на предмет правильності нарахування відповідачем та виплати позивачу всіх належних йому при звільненні сум, позивач вважає, що з ним проведено розрахунок при звільненні не у повному обсязі, що і стало підставою звернення до суду.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (постанова № 704), яка передбачала з 01.03.2018 збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців.
Пунктом 2 постанови № 704, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до постанови № 704, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 постанови №704 (в первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - постанова № 103).
Пунктом 6 постанови №103, внесені зміни постанови №704, внаслідок яких пункт 4 постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
Отже, станом на 01.01.2018 та 01.01.2019 пункт 4 постанови № 704, визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року".
Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704.
Вказаною постановою скасовані зміни, у тому числі до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 постанови №704, яка діяла до зазначених змін.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постанові по справі № 400/6214/21 від 19 жовтня 2022 року.
Отже, у данній справі з 09 вересня 2022 року у позивача виникло право на обрахунок грошового забезпечення, виходячи з прожиткового мінімуму, станом на 01 січня поточного календарного року.
12 травня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704», пунктом 2 якої внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704, виклавши абзац перший в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Пунктом 3 постанови № 481 установлено, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів.
Таким чином, з дня набрання чинності постановою № 481 (20 травня 2023 року) Кабінет Міністрів України замість розрахункової величини «прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року» запровадив сталу розрахункову величину для посадового окладу та окладу за військове звання 1762,00 грн.
Згідно з частинами першою - третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, з огляду на визначені в частинні третій статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами пункт 2 постанови № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови № 704 в частині, що суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу, а саме закону про Державний бюджет України на відповідний рік не підлягає застосуванню як такий, що є протиправним і таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили.
Тобто, позивач мав право на обчислення грошового забезпечення, виходячи із прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, як до 19 травня 2023 року так і після цієї дати, після прийняття постанови № 481.
При цьому Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19 та від 10 січня 2023 року у справі № 340/507/22).
Таким чином, пункт 4 постанови № 704 підлягає застосуванню у спірних правовідносинах у первинній редакції, а саме в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - закону про Державний бюджет України на відповідний рік, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік), оскільки суд не вправі, вирішуючи спір, застосовувати дефектний нормативно-правовий акт безвідносно до того чи був він чинним чи ні на момент виникнення спірних відносин.
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, і, як правило, кожного року він зростає у бік збільшення, зокрема і по відношенню до прожиткового мінімуму 2018 року 1762 грн, який застосовувався при обчисленні грошового забезпечення позивача за період служби.
Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, та похідне від цього зростання розмірів грошового забезпечення, розрахунковою величиною для якого є прожитковий мінімум, у позивача виникли підстави на перерахунок грошового забезпечення у період з 09 вересня 2022 року по 18 червня 2025 року.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, що стосуються реалізації конституційного права на соціальний захист, і сформулював юридичні позиції, згідно з якими за Конституцією України певні категорії громадян України потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, Рішення від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, Рішення від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016).
Так, у Рішенні від 20 грудня 2016 № 7-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, пов`язані з особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захист суверенітету і територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України); потреба в додаткових гарантіях соціального захисту цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
У первинній редакції пункту 4 постанови № 704 Кабінет Міністрів України визначив розрахунковою величиною для визначення посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями прожитковий мінімум, встановлений законом на поточний рік, як державний соціальний стандарт, встановлений законом, який був покликаний забезпечити достатній рівень життя військовослужбовців на фоні росту цін та інфляції в країні та уникнути необхідності одноразових, штучних підвищень грошового забезпечення за рахунок видання окремих нормативно-правових актів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються з метою, зокрема визначення механізму реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, визначених Конституцією України (положення статті 2 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Згідно з приписами статті 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового обслуговування, соціального захисту, культури, охорони здоров`я та освіти.
Відповідно до пояснювальної записки до проєкту постанови № 704 необхідність її прийняття була зумовлена потребою реформування системи грошового забезпечення військовослужбовців, оптимізації структури грошового забезпечення та підвищення рівня грошового забезпечення військовослужбовців, який узгоджено з мінімальною заробітною платою в державі шляхом установлення розмірів посадових окладів, окладів за військовим званням у співвідношенні до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Натомість пункт 4 постанови № 704 в редакції пункту 2 постанови № 481 замінює такий державний соціальний стандарт як прожитковий мінімум на сталу величину - 1762,00 грн, застосування якої при визначенні посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців не лише суттєво зменшує їх розміри окладів, а й зводить нанівець мету прийняття постанови № 704 як такої.
Така зміна правового регулювання щодо розрахунку грошового забезпечення військовослужбовців скасовує основну новелу пункту 4 постанови № 704, яка полягала в тому, що розміри посадових окладів, окладів за військовим званням співвідносилися до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який установлюється законом про Державний бюджет на відповідний календарний рік, а також призводить до збільшення питомої частки додаткових видів грошового забезпечення, що нівелює ідею оптимізації структури грошового забезпечення та гарантії захищеності грошового забезпечення військовослужбовців від негативних економічних факторів.
Приписи пункту 4 постанови № 704 у первинній редакції відповідали вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, який запровадив розрахунковою величиною для визначення посадових окладів різних категорій публічних службовців саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
В постанові по справі № 520/5814/24 від 17 лютого 2026 року Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступив від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 600/3516/24-а та від 22 жовтня 2025 року у справі № 420/3824/25, та зазначив, що пункт 4 постанови № 704 підлягає застосуванню у первинній редакції, а саме в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - закону про Державний бюджет України на відповідний рік, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік), оскільки суд не вправі, вирішуючи спір, застосовувати дефектний нормативно-правовий акт безвідносно до того чи був він чинним чи ні на момент виникнення спірних відносин.
Крім того, варто врахувати, що 18 червня 2025 року набрало чинності рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року по справі №320/29450/24, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 року та яким визнано дії Кабінету Міністрів України при прийнятті постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 неправомірними. Визнано протиправним та нечинним пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Щодо перерахунку інших складових грошового забезпечення, а матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 та 2025 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки,.
Згідно довідок про нараховане грошове забезпечення та інші одноразові виплати № ФЕС/618 від 07.10.2025 року та № ФЕС/622 від 07.10.2025 року військовослужбовцю ОСОБА_1 було виплачено матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.
Відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам № 260, такі розраховуються із місячного грошового забезпечення військовослужбовця чи основних його складових. Отже, у зв`язку із перерахунком основних видів грошового забезпечення, що має наслідком перерахунок місячного грошового забезпечення, перерахунку підлягають всі нараховані виплати, які обраховуються з урахуванням цих величин.
Стосовно позовних вимог в частині виплати перерахованого грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, суд вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Згідно з п. 3 Порядку №44, виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Тобто, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (пп.4, 5 Порядку №44).
За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, позовні вимоги у частині нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, є правомірними.
Отже, адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо вимоги нарахувати і виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період отримання ним у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, медичної та реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах з 18.04.2025 року по 25.05.2025 року у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу отримання медичної та реабілітаційної допомоги, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 1 статті 9-2 Закону №2011-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовжено станом і на теперішній час.
Пунктом 1-1 постанови №168, в редакції Постанови від 08.10.2022 №1146 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
09.08.2023 до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №386 внесено зміни, згідно з якими Постанову №168 доповнено пунктом 1-2.
Відповідно до пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла), що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Таким чином, додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.
Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Згідно з першим-третім абзацами пункту 9 розділу І Порядку №260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.
Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення військовослужбовцям, зазначеним у пункті 10.1 цієї Інструкції, після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні й у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою виплачується, якщо таке перебування передбачене законодавством та продовжене рішенням командира з`єднання, керівника органу військового управління вищого рівня на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії).
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Наказом Міністра оборони України від 25.01.2023 №44 "Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" Порядок №260 доповнено розділом 2XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану".
Відповідно до пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Згідно з пунктом 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Отже, військовослужбовець має право на отримання збільшеної до 100000 грн винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, чи у відпустці для лікування після тяжкого поранення (контузії, травми або каліцтва).
Проте умовою її виплати є належне підтвердження фактів: отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), а також надання відпусток за станом здоров`я через отримане тяжке поранення.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують.
У Довідці обов`язково зазначаються: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 05.11.2025 у справі №340/2976/23.
Суд звертає увагу, що пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини встановлюється довідкою про обставини поранення (травми, контузії, каліцтва), визначеною додатком 5 до Положення №402. У свою чергу, належним доказом перебування на стаціонарному лікуванні є виписка із медичної карти стаціонарного хворого, видана медичною установою, у якій військовослужбовець перебував на лікуванні (форма № 027/о), а необхідність перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення підтверджується постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, яка оформлюється у формі довідки.
Як встановлено судом, відповідно до Довідки гарнізонної військово-лікарської комісії №4290 від 21.02.2024, в якій визначено Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Наслідки ВТ (11.10.2023), акубаротравми у вигляді хронічної правобічної сенсоневральної приглухуватості зі сприйняттям ш/м AD-AS-5M. Травма легка. Стан після МВТ (11.10.2023) з опіком полум`ям II А-В степеню обличчя, потиличної ділянки, обох кистей 11%, з вогнепальним осколковим сліпим пораненням 4го пальця лівої кисті, забій м`яких тканин лівої гомілки з гематомою, лікованих етапними хірургічними обробками у вигляді сторонніх тіл та зміцнілих гіпертрофічних рубців. Що утруднюють носіння військової форми та одягу з формуванням десмогенних контрактур та обмеженням рухів суглобів пальців лівої кисті при помірному порушенні функції. Травма тяжка. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми №1057 від 02.11.2023 видана командиром в/ч НОМЕР_5 ).
Таким чином, наявними матеріалами справи підтверджені факти отримання позивачем легкої травми, перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також у відпустці за станом здоров`я.
Відповідно до підпунктів "а" і "б" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 (далі - Положення №402) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни, при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.
Постанова ВЛК у формулюванні "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті "а" цього пункту.
При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I - II груп патогенності, особливо небезпечних інфекційних хвороб, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби".
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною четвертою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Постанова ВЛК у формулюванні "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
Згідно із пунктами 21.7 підрозділу 21 розділу II Положення №402 постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Відповідно до абзацу 3 пункту 21.8. підрозділу 21 розділу II Положення №402 прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) без наявності документів, передбачених пунктом 21.7 та абзацом першим пункту 21.8 цієї глави, забороняється.
Чинне законодавство (Постанова 168) пов`язує можливість отримання збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, лише у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом). 
Як уже зазначено судом вище, підставою для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), а умовою виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань. Цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують. 
Даної довідки до матеріалів справи не додано.
Відтак, суд дійшов висновку, будь-яких протиправних дій, рішень або бездіяльності Військовою частиною НОМЕР_1 стосовно позивача не вчинялися та не приймалися.
Щодо вимоги нарахувати і виплатити одноразову винагороду, передбачену п. 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора за період квітень - листопад 2024 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1-1 Постанови № 168 військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), членам груп протиповітряної оборони, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Згідно з наявними в матеріалах справи відомостями про перебування та переміщення ОСОБА_1 , під час проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в період з квітня по серпень (включно) 2024 року, у відповідності до витягів із наказів командира військової частини НОМЕР_1 , згідно яких: 
- 10.04.2024 року, молодший сержант ОСОБА_4 вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_6 АДРЕСА_1 з метою покращення практичних навичок з тактичної медицини з 10.04.2024 по 24.04.2024 (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2024 № 102); 
- 25.04.2024 року, Позивач прибув з відрядження до с. Троянів Житомирського району Житомирської області зі НОМЕР_7 навчального центру військової частини НОМЕР_8 (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.04.2024 № 120); 
- 11.05.2024 року, Позивач вважається таким, що перебуває у тимчасовому пункті постійної дислокації Троянів (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05.2024 № 137); 
- 16.05.2024 року, Позивач прибув до району батальйонної тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 яка бере безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій з пункту постійної дислокації (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.05.2024 № 142); 
- 17.05.2024 року, Позивач прибув до району батальйонної тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 яка бере безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій з пункту постійної дислокації Троянів (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.05.2024 № 143); 
- 16.06.2024 року, Позивач вибув з району батальйонної тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 яка бере безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2024 № 177); 
- 17.06.2024 року, Позивач прибув з району батальйонної тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , яка бере безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, до району виконання завдань м. Чорнобиль (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.06.2024 № 179); 
- 19.06.2024 року, Позивача зараховано на продовольче забезпечення зі сніданку 19 червня 2024 року (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.06.2024 № 181); 
- 01.07.2024 року, Позивач вибув у щорічну відпустку на 15 календарних діб та 4 доби на дорогу з 01.07.2024 по 19.07.2024 та виключений з продовольчого забезпечення зі сніданку 01 липня 2024 року (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2024 № 193); 
- 20.07.2024 року, Позивач прибув з щорічної відпустки до району виконання бойових завдань м. Чорнобиль батальйонної тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 та включений до продовольчого забезпечення зі сніданку 20 липня 2024 року (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.07.2024 № 212); 
- 17.08.2024 року, Позивач вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_9 , у зв`язку зі службовою необхідністю, з 17.08.2024 до окремого розпорядження (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.08.2024 № 244); 
- 18.08.2024 по 23.08.2024 року, Позивач брав безпосередню участь у бойових діях, до батальйону включно, в районах ведення воєнних дій у складі військової частини НОМЕР_9 на території Новогродівської міської територіальної громади, Мар`їнської міської територіальної громади, Курахівської міської громади, Селидівської міської громади, Очеретинської селищної територіальної громади Донецької області, на підставі відповідних бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_9 .
- 24.08.2024 року, Позивач прибув з району тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , яка бере безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій 23.08.2024 до пункту тимчасової дислокації АДРЕСА_2 , та включений до продовольчого забезпечення зі сніданку 24 серпня 2024 року (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.08.2024 № 251).
Згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.12.2024 № 1926 «Про виплату одноразової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 » а саме Додатку 1 молодший сержант ОСОБА_1 виконував бойові (спеціальні) завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, у наступні періоди, а саме: починаючи з 25.08.2024 по 25.08.2024; з 28.08.2024 по 31.08.2024; з 03.09.2024 по 05.09.2024; з 09.09.2024 по 12.09.2024; з 14.09.2024 по 14.09.2024; з 16.09.2024 по 18.09.2024; з 20.09.2024 по 22.09.2024; з 27.09.2024 по 30.09.2024; з 03.10.2024 по 04.10.2024; з 10.10.2024 по 11.10.2024; з 16.10.2024 по 17.10.2024; з 20.10.2024 по 20.10.2024 р.р. 
Підставою для включення військовослужбовця ОСОБА_1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2024 № 1926, та проведення йому виплати одноразової винагороди в розмірі 70 000 гривень, стали наступні документи: - бойове розпорядження ГІШ ЗСУ №19119ДПУ-3 від 01.10.2024; - бойового розпорядження ГШ ЗСУ №20539ДПУ-3 від 15.10.2024; - бойового розпорядження ЗвЗ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " військової частини НОМЕР_10 №1961/313/БР/48/дск, від 01.10.2024; - бойового розпорядження ЗаЗ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " військової частини НОМЕР_1 №1961/3в3/БР/62/дск, від 15.10.2024; - журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 №3/383/Джміль дск, від 25.08.2024; - рапорту від 03.12.2024 №1961/20851; - рапорту від 03.12.2024 №1961/20847; - рапорту від 03.12.2024 №1961/20849; - рапорту від 03.12.2024 №1961/20835.
Така виплата Позивачу підтверджується Інформаційною довідкою від 11.02.2026 за № 1961/2967, про нараховане грошове забезпечення та інші одноразові виплати, в тому числі додаткової винагороди, згідно Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, виданої ОСОБА_2 , за період проходження ним служби в частині НОМЕР_1 , з 01.01.2024 по 31.12.2024 року.
Як вбачається з матеріалів справи, інших документальних підтверджень виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань, передбаченими пунктом 2 розділу ХХХVІІ Порядку №260 від 07.06.2018 року, в період з квітня 2024 року по 25 серпня 2024 року а саме: - бойовими наказами (бойовими розпорядженнями); - журналом бойових дій або бойовим донесенням; - рапортами (донесеннями) командира підрозділу (групи) про виконання бойових (спеціальних) завдань, до суду не надано. 
Отже, суд дійшов висновку, що з квітня 2024 року по 25 серпня 2024 року, Позивач не виконував бойові (спеціальні) завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу) до ротного опорного пункту включно, за які у відповідності до абзацу 2 пункту 1- 1 Постанови Кабінету Міністрів від 28.02.2022 року № 168, а також пункту 2 розділу ХХХVII Порядку від 07.06.2018 № 260, передбачена одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань.
Отже, адміністративний позов в цій частині не підлягає задоволенню.
Суд зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (ратифікована 11.09.1997 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Керуючись ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 18 червня 2025 року по 14 серпня 2025 року грошового забезпечення, а також виплачених: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 та 2025 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки», за 2024 та 2025 роки, премії, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025 року на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 18 червня 2025 року по 14 серпня 2025 року, а також виплачених: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 та 2025 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки», за 2024 та 2025 роки, премії, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025 року на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Н.А. Кузьменко