Справа № 462/252/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

12 травня 2026 року м.Львів
Залізничний районний суд м. Львова в особі головуючого – судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача 24357 гривень 70 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Свої вимоги мотивує тим, що 22 листопада 2024 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 427001/4607/17397796, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 . 07 червня 2025 року о 18 год. 30 хв. за адресою: м.Львів вул. Любінська,103 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 . Дана ДТП сталася в результаті порушення пунктів 13.1 ПДР України водієм автомобіля «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_2 , відповідачем. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 07 липня 2025 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_2 , на момент ДТП не була застрахована. ПрАТ «СК «УНІКА» складено Страховий акт № 29431898595 від 23 червня 2025 року на суму 24357,70 грн щодо автомобіля «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до якого на підставі наявних документів вказана подія кваліфікована як страховий випадок, у зв`язку з чим, сума страхового відшкодування склала 24357,70 грн. ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило ТОВ «Сервісний Центр «Діамант» перерахування страхового відшкодування на підставі Договору №427001/4607/17397796 від 22 листопада 2024 року, без ПДВ, у сумі 24357,70 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 046444 від 25 червня 2025 року. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.
25 лютого 2026 року ухвалою суду справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачеві було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.
Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, конверт повернувся до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. 
Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вимоги статей 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22 листопада 2024 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 427001/4607/17397796, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 /а.с.12-16/.
07 червня 2025 року о 18 год. 30 хв. за адресою: м.Львів вул. Любінська,103 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 .
Дана ДТП сталася в результаті порушення пунктів 13.1 ПДР України водієм автомобіля «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_2 – відповідачем ОСОБА_1 .
Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 07 липня 2025 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 850 грн. /а.с.32,33/.
Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 убачається, що на момент ДТП автомобіль «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , належав на праві власності ОСОБА_2 /а.с.11/.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_2 , на момент ДТП не була застрахована, що підтверджується відомостями з централізованої бази даних МТСБУ /а.с.34/. 
Відповідно до пункту 8 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 427001/4607/17397796 від 22 листопада 2024 року ДТП, яке мало місце 07 червня 2025 року належить до страхових ризиків.
10 червня 2025 року до ПрАТ «СК «УНІКА» звернулась страхувальник ОСОБА_2 за договором добровільного страхування наземного транспорту №427001/4607/17397796, із заявою № 29431898595 про подію, що має ознаки страхового випадку /а.с.10/.
Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Сервісний Центр «Діамант» № ДМ00083141 від 16 червня 2025 року загальна вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , склала 24357,70 грн /а.с.17-22/. 
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17.
ПрАТ «СК «УНІКА» складено Страховий акт № 29431898595 від 23 червня 2025 року на суму 24357,70 грн щодо автомобіля «Toyota C-HR», номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до якого на підставі наявних документів вказана подія кваліфікована як страховий випадок, у зв`язку з чим, сума страхового відшкодування склала 24357,70 грн /а.с.8/.
ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило ТОВ «Сервісний Центр «Діамант» перерахування страхового відшкодування на підставі Договору №427001/4607/17397796 від 22 листопада 2024 року, без ПДВ, у сумі 24357,70 грн грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 046444 від 25 червня 2025 року /а.с.9/.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина 1 статті 10 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.
Суд зазначає, що при відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у винуватця дорожньо-транспортної пригоди страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 етапі 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам.
Отже, позивач не має підстав для звернення до МТСБУ із позовом про відшкодування витрат, і пред`явивши вимоги безпосередньо до винуватця дорожньо-транспортної пригоди, діє відповідно до закону.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 554/5837/15-ц.
У зв`язку з виплатою позивачем ПрАТ «СК «УНІКА» страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги (в порядку суброгації) до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем ОСОБА_3 .
Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 24357,70 грн майнової шкоди. 
Крім цього, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача, стягнувши з останнього на користь позивача судовий збір в розмірі 3028,00 /а.с.7/.
Щодо вимог про стягнення 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, то суд приходить до наступних висновків.
У матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги № 2/23ю від 02 листопада 2023 року, укладеного між позивачем та адвокатським бюро «Білий», копія акт прийому-передачі наданих правових послуг від 24 грудня 2025 року на суму 5000,00 грн /35-42/.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши матеріали справи, а також додані до справи договір про надання правової допомоги, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для справи, суд дійшов висновку, що 3000,00 грн є співмірними із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Керуючись статтями 81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд 

ухвалив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» 24357 гривень 70 коп. майнової шкоди, 3028 гривень 00 коп. судового збору та 3000 гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Всього стягнути - 30385 (тридцять тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень 70 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул.О.Телеги,6-в, корп. 4; ЄДРПОУ 20033533).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя: 
Оригінал рішення.