ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2734/26 Справа № 173/2242/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кожевник О. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 23 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Макарова М.О.,
при секретарі - Карпенко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року у складі судді Кожевник О.А.
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із уточненим в ході розгляду справи позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер: 1221087000:01:083:0070 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Верхньодніпровської міської ради.
Вказана земельна ділянка, перебуває у фактичному користуванні ФОП ОСОБА_1 на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 07 липня 2021 року, укладеним між орендодавцем - ОСОБА_2 та орендарем - ФОП ОСОБА_1 .
Зазначає, що екземпляр вказаного договору оренди землі їй вручений не був, і з умовами договору вона ознайомлена також не була, у сторін договору відсутні будь-які акт/акти приймання-передачі земельної ділянки в користування, як то передбачено умовами вищезазначеного договору.
Проте, за умовами договору оренди від 07 липня 2021 року: договір укладено на 15 років; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 11172,56 грн; орендна плата виплачується щороку у грошовій формі та розмірі не менше 3% від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 338,76 грн; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації грошової оцінки сільськогосподарських земель та з урахуванням індексів інфляції; орендна плата сплачується один раз на рік до 31 грудня діючого року, за який вноситься орендна плата; розмір орендної плати переглядається у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки; орендна плата сплачується особисто орендодавцю та оформлюється письмово; орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасні виплати орендної плати; орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату; зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін; дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
Зазначає, що орендар порушує взяті на себе зобов`язання щодо розрахунку за користування земельною ділянкою та відповідно нехтує виконанням істотної умови договору, оскільки в рахунок погашення заборгованості за користування належною їй земельною ділянкою, не сплачено жодних грошових коштів, вона ніяких послуг в рахунок орендної плати за увесь період не отримувала.
Виходячи із змісту договорів оренди земельної ділянки орендарем було порушено умови договорів в частині виплати орендної плати починаючи з 2021 року і вказане порушення має системний характер, так як триває і до теперішнього часу, усні звернення про здійснення щорічного і справедливого розрахунку та виплати заборгованої орендної плати за договором оренди залишено без уваги, тому наявні підстави для розірвання договорів оренди земельної ділянки.
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Розірвано договір оренди землі від 07 липня 2021 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки наданої для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером 1221087000:01:083:0070, що розташована на території Верхньодніпровської міської ради. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю правових підстав для задоволення позову, оскільки відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за договорами оренди, систематично не сплачує орендну плату, у зв`язку із чим, має заборгованість із виплати орендної плати.
Не погодившись з таким рішенням суду, ФОП ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях відповідача ознак систематичної несплати орендної плати, оскільки сторони договору не досягли домовленості щодо місця виплати орендної плати в готівковій формі, а також в договорі відсутні банківські реквізити для перерахування коштів у безготівковій формі, умови договору оренди хоч і з незначним запізненням, виконані повністю та фактично існує значна переплата орендної плати, що не заперечувалось під час розгляду справи в суді першої інстанції, тобто в даному випадку відсутні підстави для розірвання договору оренди. Вказує, що на підтвердження виконання умов договору оренди надані належні та допустимі докази, відповідно до яких у період з 2021 року по 2023 рік ФОП ОСОБА_1 регулярно подавав звітність про нарахування та виплату орендної плати позивачу, що підтверджується самим позивачем, який надав довідку з податкового органу про свої доходи за вказаний період, на що суд уваги не звернув. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з огляду на наступне.
Згідно положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що згідно з Витягом з рішення Верхньодніпровської міської ради «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Верхньодніпровської міської ради та надання їх у власність громадянам» від 27 травня 2021 року № 250-7-ІХ ОСОБА_2 безоплатно надано у власність земельну ділянку розташовану на території Верхньодніпровської міської ради, площею 2,000 га, кадастровий номер 1221087000:01:083:0070 для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка площею 2,000 га, кадастровий номер 1221087000:01:083:0070 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12 липня 2021 року державним реєстратором Відділу державної реєстрації Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області зареєстровано договір оренди земельної ділянки б/н, виданий 07 липня 2021 року, сторони договору: ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладений строком на 15 років, дата закінчення 07 липня 2036 року, розмір орендної плати за користування 338,76 грн. 
Вартість земельної ділянки з кадастровим номером 1221087000:01:083:0070 згідно з Витягом № НВ-9924009702023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, становить 38928,59 грн.
Згідно інформації зазначеної у Відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 13 червня 2024 року за реєстраційним номером платника податків присвоєним ОСОБА_2 , ОСОБА_1 нарахував та сплатив військовий збір з орендної плати за землю у грудні 2021 року, грудні 2022 року, грудні 2023 року та відзвітував про нарахування та сплату орендної плати ОСОБА_2 у вказані періоди.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за договорами оренди, систематично не сплачує орендну плату, у зв`язку з чим має заборгованість із виплати орендної плати, а тому наявні підстави для розірвання договорів оренди земельних ділянок.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, з огляду на таке. 
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі статтею 13 вказаної редакції Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію – значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, – відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, провадження № 61-41932сво18.
Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, 07 липня 2021 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки строком 15 років, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 11172,56 грн., орендна плата виплачується щороку у грошовій формі та розмірі не менше 3% від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 338,76 грн.
Пунктом 15 договору оренди встановлено, що орендна плата сплачується особисто орендодавцю або уповноваженому ним представнику та оформлюється письмово. Місце виплати орендної плати та банківські реквізити для перерахування коштів, договором не визначено. 
На підтвердження оплати в рахунок орендної плати в матеріалах справи містяться фіскальні чеки Укрпошти про переказ грошових коштів, де платником зазначено ОСОБА_1 , а отримувач ОСОБА_2 від 19 січня 2023 року у розмірі 339,00 грн., від 09 квітня 2024 року у розмірі 5600,00 грн., від 05 грудня 2024 року у розмірі 5600,00 грн., що безумовно свідчить про те, що орендарем було виконано умови вказаного договору оренди, що виключає розірвання договору з підстав пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати).
Суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку, що ФОП ОСОБА_1 в порушення умов договору допустив систематичну несплату орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі. При цьому, в основу судового рішення фактично було покладено пояснення саме позивача, без надання відповідної оцінки в сукупності всіх інших доказів у справі.
З огляду на зазначене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ФОП ОСОБА_1 було виконано умови договору оренди, зокрема сплачена ОСОБА_2 обумовлена договором орендна плата, що виключає розірвання договору з підстав, зазначених у позові, а тому вимоги позову є безпідставними.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до положень статті 376 ЦПК України, є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1453,44 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року – скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1453,44 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 02 червня 2026 року
Повний текст судового рішення складено 12 червня 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.О. Макаров