Справа № 202/294/26
Провадження № 2/202/2347/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ

30 червня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Недобитюк Н.В.,
за участі секретаря судового засідання Іващенко І.В.,
за участю адвоката Петренко І.Ф.,
за відсутності позивача ОСОБА_1 ,
за відсутності відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації 

ВСТАНОВИВ:
До Індустріального районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.
У судове засідання позивач не з`явився. До матеріалів справи долучив Довідку від 14.11.2025 № 4300 з Військової частини НОМЕР_1 , код НОМЕР_2 , згідно якої перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації.
Інтереси позивача представляла адвокат Петренко Ірина Феліксівна (свідоцтво № 2009 від 21.04.2009).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками на адресу реєстрації. Втім, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «Адресат відсутній». 
Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України щодо подачі відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася.
Представники третіх осіб: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явилися, були належним чинои повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.
Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до суду не подавались. 
У судовому засіданні адвокат Петренко Ірина Феліксівна підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Також надала пояснення по справі, згідно яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 11.05.2010 року та постійно проживає в гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_1 . 
За цією адресою зареєстрована інша особа – відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не має родинних відносин з позивачем.
Факт непроживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується актом, складеним сусідами: 
1.ОСОБА_3 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ),
2.ОСОБА_4 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ),
3.ОСОБА_5 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ).
У судовому засіданні під присягу була допитана свідок ОСОБА_6 , яка повідомила, що багато років є сусідкою позивача, але жодного разу не чула про відповідача, особисто з нею не знайома.
Позивач має намір скористатися правом на приватизацію житла, але не має такої можливості, оскільки у житлі зареєстрована відповідач та її фактичне місце проживання позивачу невідоме. 
Позивач посилається на ст. 72 ЖК України, згідно якої визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Тому звернувся за захистом свого цивільного інтересу до суду.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. 
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
За змістом статті 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 4 статті 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 327 ЦК України передбачено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Згідно частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
За змістом абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
Аналізуючи отримані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні послуги та не несе будь-яких витрат на утримання житла. При цьому, доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад визначені ст. 71 ЖК України строки та доказів на вчинення їй перешкод у користуванні квартирою, суду не надано.
Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Згідно із частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, судом встановлено наявність достатніх підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - в гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_1 , а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місяця мешкання за вказаною адресою, суд зазначає наступне. 
Відповідно до підпункту 2 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила права користування, що набрало законної сили, є достатньою підставою для його виконання, шляхом зняття такої особи з зареєстрованого місця проживання і не потребує додаткового судового врегулювання, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Ураховуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного доказу, зокрема належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до частини 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.
Керуючись ст. 6, 12, 13, 17, 18, 263, 265, 268, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ЄДРПОУ 40392181, Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, ЄДРПОУ 38199687 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації – задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн 60 коп (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повний текст судового рішення складено 30.06.2026.

Суддя        Н.  В.  Недобитюк