03.06.2026 Справа № 756/17635/25

Справа № 756/17635/25
Провадження № 2/756/2195/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року         м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Діденко Є.В., за участю секретаря судового засідання Павлишина О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
представник ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №102560818 у розмірі 34 520,00 грн.
Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 12.08.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №102560818, за яким Відповідачу перераховані кошти на власну банківську картку у розмірі 8 000,00 грн. з встановленим строком користування на 5 днів. ТОВ «МІЛОАН» виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, у той же час Відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. 29 жовтня 2021 року між ТОВ «МІЛОАОН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги №11Т, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №102560818 від 12.08.2021 р., укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». У зв`язку з вищевказаним Позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Станом на дату звернення до суду з позовом за Кредитним договором №102560818 від 12.08.2021 р. виникла заборгованість у розмірі 34 520,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 25 000,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; 1 520,00 грн. – заборгованість за комісією. У зв`язку із вищевикладеним, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за вищевказаним Договором у загальному розмірі 34 520,00 грн., а також понесені судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.
Ухвалою суду від 24.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
25.12.2025 року на адресу суду від представника відповідача – Кузнєцова К.В. через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив, в якому представник зазначив, що Відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, однак категорично не погоджується з розміром заявлених до стягнення позовних вимог, порядком їх нарахування, а також із твердженнями Позивача щодо належного дотримання ним вимог законодавства при зміні кредитора та здійсненні досудового врегулювання спору, оскільки за умовами договору сторони погодили строк кредитування на 5 днів із поверненням 17.08.2021 року, а загальна сума кредиту узгоджена сторонами та зафіксована у договорі й додатках до нього, становить 10 520,00 грн., 8 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 1 000,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; 1 520,00 грн. – заборгованість за комісією, а тому нараховану Позивачем суму заборгованості Відповідач вважає безпідставною та завищеною. Стосовно витрат на правову допомогу представник у відзиві вказує, що сума у розмірі 5 000,00 грн. на професійну правову допомогу є завищеною.
22.02.2026 року на адресу суду від представника позивача – Романенка М.Е. через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, в яких представник просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції представник зазначає, що Додатку № 1 до Договору факторингу міститься інформація щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, Позивачем до позовної заяви долучений саме Витяг з Додатку № 1 до Договору факторингу, що містить лише дані Відповідача. Крім того, Відповідачем заборгованість ні ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ні Первісному кредитору за Кредитним договором №102560818 від 12.08.2021 не сплачувалась, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій до стягнення сумі. До того ж, обов`язкове досудове врегулювання спору полягає у взаємодії сторін, спрямованій на усунення причин та наслідків правового конфлікту з мінімальною опосередкованістю без звернення до суду, за умови, що така взаємодія відповідно до положень процесуального або навіть матеріального права є необхідною. У пункті 2.3.1.2 Кредитного договору вказано про автоматичне продовження строку кредитування у разі продовження користування позичальником кредиту, але не більше 60 днів. Тому, вважає безпідставним заперечення відповідача про нарахуванням відсотків лише за 5 днів.
Разом із позовом Позивач подав клопотання про витребування доказів у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме щодо власника карткового рахунку і підтвердження зарахування переказу в сумі 8 000,00 грн.
Дослідивши доводи клопотання, суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Судом встановлено, що у матеріалах справи наявні підтвердження від ТОВ «МІЛОАН» про перерахування кредитних коштів 12.08.2021 року на картковий рахунок у сумі 8 000,00 грн., зазначений позичальником у договорі за номером транзакції № 31020746. Крім того, Відповідачем вказані обставини справи не оспорювались, і належність рахунку позичальнику не має правового значення для розгляду цієї справи.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи із такого.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
12.08.2021 р. ОСОБА_1 з використанням сервісу online-кредитування https://miloan.ua/подана заявка на отримання кредиту. Дана заява №102560818 від 12.08.2021 р. знаходиться у власному кабінеті Відповідача на сайті https://miloan.ua/ ., тим самим підтверджено прийняття умов Кредитного Договору №102560818 від 12.08.2021 p., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на сайті https://miloan.ua/ .
12.08.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» укладено Договір про надання споживчого кредиту №102560818, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у сумі 8 000,00 грн. на строк 5 календарних днів до 17.08.2021 р., зі сплатою 2,50 % на день, сума процентів у грошовому виразі складає 1 000,00 грн. за 5 днів, комісія за надання кредиту – 1 520,00 грн.
Згідно з п. 1.5 Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом складають 10 520,00 грн., з яких 8 000,00 грн. – основна сума боргу, 1 000,00 грн. – проценти за користування кредитом, 1 520,00 грн. – комісія за надання кредиту.
Згідно з п. 2.2.1 Кредитного договору, позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. 
Відповідно до п. 2.2.2 Кредитного договору, нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.
У пункті 2.3.1.2 Кредитного договору вказано, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
12.08.2021 р. Відповідачу перераховані кредитні кошти на власну банківську картку у сумі 8 000,00 грн. Дані кошти перераховані через платіжну систему, що має відповідні ліцензії НБУ, відповідає всім стандартам та вимогам платіжних систем, а також володіє доказами фактичного отримання ОСОБА_1 грошових коштів за платіжним дорученням №31020746.
Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат.
29 жовтня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги №11Т, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №102560818 від 12.08.2021 р., укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».
Відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на день подачі заяви виникла заборгованість, нарахована у розмірі 34 520,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 25 000,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; 1 520,00 грн. – заборгованість за комісією.
Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Надані Позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені).
Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти не повернуто, суд доходить висновку про те, що Позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів 8 000,00 грн.
У витягу з додатку до договору факторингу №11Т від 29.10.2021 р. зазначено боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №102560818 від 12.08.2021 р. у розмірі 34 520,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 25 000,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; 1 520,00 грн. – заборгованість за комісією.
Водночас, заявлені Позивачем до стягнення суми процентів значно перевищують суми процентів, які передбачені умовами договору у межах погоджених строків користування грошовими коштами.
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17.
У цій справі Позивач не надав суду доказів погодження у встановленому порядку між сторонами продовження строку правомірного користування кредитом, також суду не надано доказів погодження між сторонами нарахування процентів після закінчення строку кредитування. 
Суд звертає увагу, що зазначення у договорі автоматичного продовження строку кредитування на один день кожного дня у разі продовження користування кредитом позичальником понад встановлений у договорі строк, не є зміною або встановленням строку кредитування. Навпаки, з таких умов договору слідує, що строк кредитування правомірного користування кредитом після спливу погодженого між сторонами строку, не був встановлений. 
Отже, Позивач не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строків правомірного користування кредитом, і тому суд вважає, що до стягнення підлягають суми процентів, які були передбачені умовами договору, погоджені між сторонами і нараховані в межах строку кредитування – 1 000,00 грн.
Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором №102560818 від 12.08.2021 р. в сумі – 10 520,00 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 726 грн. 72 коп.
Як убачається зі змісту позову Позивач також просить суд стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката суду надано: договір про надання правової допомоги №42649746 від 05.05.2025 р. з адвокатом Міньковською А.В., детальний опис робіт про надання правової допомоги на суму 5 000 грн., який включає: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 1 година – 1 000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, у тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 2 години – 3 000,00 грн.; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 0,5 години – 500,00 грн.; подання позовної заяви 0,5 години – 500,00 грн.; акт від 29.07.2025 року про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 29.07.2025 року на суму 5 000,00 грн.; додаткову угоду №102560818 від 29.07.2025 року до Договору про надання правової допомоги №42649746 від 05.05.2025 р.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, суд вважає доцільним стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати за надання правової допомоги пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1 500 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, ЄДРПОУ 42649746 заборгованість за Договором про споживчий кредит №102560818 від 12.08.2021 р. у розмірі 10 520 грн. 00 коп., з яких: 8 000 грн. 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 1 000 грн. 00 коп. – заборгованість за відсотками; 1 520 грн. 00 коп. – заборгованість за комісією, а також судові витрати, що складаються з: 726,72 грн. – сума судового збору; 1 500,00 грн. – витрати на правничу допомогу, а всього в загальному розмірі 12 746 (дванадцять тисяч сімсот сорок шість) грн. 72 коп.
У задоволенні інших позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя           Є.В. Діденко