Номер провадження 2/754/7800/26
Справа №754/5676/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

25 червня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді – Галась І.А.
за участю секретаря – Кирилова А.
без участі сторін 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
До Деснянського районного суду міста Києва звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші» (місто Дніпро, вул. Шевченка, 51Д, ЄДРПОУ 43509084) з позовною заявою до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості. Ціна позову – 49699,51 гривень. 
Свої вимоги мотивує тим, що Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Є ГРОШІ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики «Щоденний» №3580610015-4476817 від 18.10.2025, за яким Відповідач отримав грошові кошти .
Договір було укладено між Сторонами у вигляді електронного правочину у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» з використанням мобільного додатку Позикодавця «Є-Гроші», шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом) та підписаний Одноразовий ідентифікатор (смс-код), який було використано Відповідачем з метою підписання договору, зазначено у реквізитах Позичальника, а саме: : J15975.
Отже, за результатами акцепту Відповідачем пропозиції Компанії укладено Договір позики «Щоденний» №3580610015-4476817 від 18.10.2025.
Згідно з пунктом 2.1 Договору Позикодавець надав Відповідачу грошові кошти в позику в сумі Позикодавець в порядку, визначеному пунктом 9.10 Договору, надає Позичальнику грошові кошти в позику в сумі 17671 гривень (сімнадцять тисяч шістьсот сімдесят одна) (далі– Сума позики) на умовах строковості, зворотності, платності шляхом перерахування на рахунок Позичальника, з використанням реквізитів електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , зазначеному в Договорі та яку Відповідач самостійно верифікував в особистому кабінеті. Факт успішного перерахування грошових коштів на рахунок Відповідача підтверджується копією довідки платіжної установи (ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ») №20655 від 19.02.2026 року про підтвердження успішної оплати, що додається.
Відповідно до п. 8.1. Договору, Договір набирає чинності з моменту отримання Позичальником Позики та діє до виконання Сторонами всіх зобов`язань по ньому.
Позивач, в якості доказу надання позики надає лист від ТОВ ФК «Контрактовий дім» про перерахування грошових коштів Позичальнику та вважає за необхідне зазначити наступне.
Отже, з огляду на пряму законодавчу заборону надавати платіжні послуги юридичною особою, що не має відповідної ліцензії, між Позивачем (ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Є ГРОШІ») та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» було укладено договір про надання послуг з приймання та переказу платежів № 26012024/2А від 26.01.2024 р.
Отже, Позивач виконав свої зобов`язання щодо надання позики своєчасно та у повному обсязі з урахуванням пункту 2.4.1 Договору, щодо нарахування та утримання комісії за надання Позики у розмірі 4771 грн.
Згідно з пунктом 2.3 Договору за користування Позикою Позичальник сплачує проценти за фіксованими процентними ставками: які складають 1,4% (відсотків) від залишку Суми позики протягом перших 90 днів строку кредитування та 0,15% (відсотків) від залишку Суми позики за період з 91-го дня строку кредитування до кінцевої дати строку кредитування включно. Нарахування процентів здійснюється: одноразово в перший день користування позикою у першому періоді за весь період з дати видачі до дати першого обов`язкового платежу згідно Графіку платежів та щоденно, починаючи з другого періоду користування позикою в межах всього строку кредитування після дати першого обов`язкового платежу. День надання Позики, день повернення Позики враховується при нарахуванні процентів. База нарахування процентів – залишок Суми Позики, що обліковується як заборгованість Позичальника перед Позикодавцем.
Відповідно до пункту 2.4.1 Договору Позичальник також сплачує комісію за надання Позики, що становить 4771 грн. та утримується з Суми позики, зазначеної в пункті 2.1 Договору в день надання Позики.
Згідно з пунктом 2.2 Договору строк кредитування (строк Позики) за цим Договором складає 180 (сто вісімдесят) календарних днів, позика має бути повернута у повному обсязі у термін до 15-04-2026 року включно та складається з пільгового періоду з 18-10-2025 по 01-11-2025, та поточного періоду з 02-11-2025 по 15-04-2026.
В пункті 2.2.1. Договору Сторони визначили, що пільговий період користування сумою позики складає 15 календарних днів та включає період від дати видачі суми позики до 01-11-2025 - дата першого обов`язкового платежу. Поточний період складає 165 календарних днів та починає свій перебіг з дня наступного за днем першого обов`язкового платежу і закінчується 15-04-2026, дата повернення.
При цьому, поточний період строку кредитування містить дати чергових обов`язкових платежів, які обов`язкові для Позичальника та визначені в Графіку платежів. У разі невнесення (або недовнесення) суми позики у кінцеву дату строку кредитування та/ або невнесення (або недовнесення) визначеної суми у дату кожного обов`язкового платежу згідно Графіку платежів, неоплачені платежі, що були визначені до повернення в дату кожного обов`язкового платежу, вважаються простроченою заборгованістю та до Позичальника застосовується відповідальність за порушення умов цього Договору, визначена розділом 5 Договору.
Також на підставі пункту 3.1.1.3 Договору Позикодавець має право вимагати у Позичальника дострокового повернення всієї суми Позики, процентів за користування коштами, комісій, сплати штрафних санкцій (пеня, штраф) у випадку, якщо Позичальник допустив прострочення внесення обов`язкового платежу або здійснив погашення не у повному обсязі щонайменше на один календарний місяць від дати кожного чергового обов`язкового платежу, визначеної в Графіку платежів (за наявності такого платежу згідно Графіку).
Так, по поточний момент Відповідачем не було внесено жодної оплати відповідно до Графіку платежів, таким чином прострочено внесення сплати за обов`язковими платежами, а саме: за 01.11.2025, 16.11.2025, 01.12.2025, 16.12.2025, 31.12.2025, 15.01.2026, 30.01.2026 та 14.02.2026.
Згідно розрахунку, загальна заборгованість Відповідача станом на день його формування становить 49 699 гривень 51 копійок та складається з: 17 671 гривень 00 копійок – заборгованість у вигляді тіла позики; 23 193 гривень 01 копійка – заборгованість у вигляді процентів; 8 835 гривень 500 копійок – заборгованість у вигляді штрафу.
Ухвалою суду від 09 квітня 2026 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
14 травня 2026 року відповідачем на адресу суду подано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості відповідно до якого визнав позовні вимоги частково та заперечує проти наведеного у позові розрахунку. Так зазначає, що між ним та позивачем був укладений кредитний договір, за яким він фактично отримав кошти (тіло кредиту) у розмірі 12900 грн. Дану суму основного боргу визнає. Позивач вимає стягнути 49699,51 грн. Таким чином, нарахована сума відсотків, пені та штрафів становить 36799,51 грн., що майже у 3 (три) рази перевищує суму самого кредиту за короткий проміжок часу (близько 6 місяців).
В судове засідання представник позивача не з`явився.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлялася належним чином.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.
Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
18.10.2025 року між сторонами укладено договір позики «Щоденний» за №3580610015-4476817. 
Згідно з п. 2.1 договору позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 17671,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом перерахування на рахунок позичальника, з використанням реквізитів електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язується повернути позику, в тому числі вносити обов`язкові платежі, сплатити проценти та комісії, визначені цим договором у строки згідно графіку платежів. 
Відповідно до п. 2.2 договору - строк кредитування складає 180 календарних днів, позика має бути повернута у повному обсязі у термін до 15-04-2026 року включно та складається з пільгового періоду 18-10-2025 по 01-11-2025 та поточного періоду з 02-11-2025 по 15-04-2026. Строк кредитування може бути продовжено виключно за волевиявленням сторін та погодження всіх суттєвих умов, шляхом укладення додаткової угоди до цього договору, яка підписується у порядку, вказаному у п.1.2. договору. Зміна строку кредитування в односторонньому порядку не допускається.
Сторони визначили, що пільговий період користування сумою позики складає 15 календарних днів та включає період від дати видачі суми позики до 01-11-2025 - дата першого обов`язкового платежу. Поточний період складає 165 календарних днів та починає свій перебіг з дня наступного за днем першого обов`язкового платежу і закінчується 15-04-2026, дата повернення. При цьому, поточний період строку кредитування містить дати чергових обов`язкових платежів, які обов`язкові для позичальника та визначені в графіку платежів. У разі невнесення (або недовнесення) суми позики у кінцеву дату строку кредитування та/або невнесення (або недовнесення) визначеної суми процентів у дату кожного обов`язкового платежу згідно графіку платежів, неоплачені проценти, що були визначені до повернення в дату кожного обов`язкового платежу, вважається простроченою заборгованістю та до позичальника застосовується відповідальність за порушення умов цього договору, визначена розділом 5 договору. При порушенні кінцевої дати строку кредитування та не внесення суми позики та належних процентів така сума вважається простроченою заборгованістю, а позикодавець має право застосовувати заходи відповідальності до позичальника згідно розділу 5 цього договору.
Згідно з п. 2.3 договору - за користування позикою позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка складає 1,4% від залишку суми позики протягом перших 90 днів строку кредитування та 0,15 % (відсотків) від залишку суми позики за період з 91-го дня строку кредитування до кінцевої дати строку кредитування включно. Нарахування процентів здійснюється одноразово у кожному періоді між обов`язковими платежами, протягом строку кредитування. День надання позики не враховується, день повернення позики враховується при нарахуванні процентів. База нарахування процентів залишок суми позики, що обліковується як заборгованість позичальника перед позикодавцем. Нарахування процентів здійснюється на суму позики, починаючи з дня надання позики (включно) за проміжок часу з дати видачі до дати першого обов`язкового платежу згідно графіку платежів. День внесення першого обов`язкового платежу враховується. Після дати першого обов`язкового платежу, нарахування процентів здійснюється кожного наступного дня за днем послідуючих обов`язкових платежів на період між такими обов`язковими платежами на залишок заборгованості за позикою. День повернення позики враховується при нарахуванні процентів.
Згідно з п.п. 2.7.1 договору денна процентна ставка на дату укладення цього договору становить 0,73 %, виходячи з розрахунку (23346.61 (загальні витрати за споживчим кредитом) / 17671 (загальний розмір кредиту)) / 180 (строк кредитування у днях) х 100%.
Згідно з п.п. 3.2.2.5, 3.2.2.6 договору позичальник зобов`язаний: у випадку прострочення повернення позики або внесення обов`язкового платежу за цим договором у повному обсязі сплатити суму заборгованості за позикою, проценти за користування коштами, виходячи з фактичного строку користування позикою, комісії та штрафні санкції; належно та своєчасно виконувати всі зобов`язання, передбачені цим договором.
Відповідно до п. 5.2 договору - у разі прострочення виконання цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 50% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення з першого дня прострочення.
Також, 18.10.2025 року ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту де зазначені основні умови кредитування.
Позивач виконав свої зобов`язання та перерахував на картку відповідача НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 12900,00 грн., що підтверджується листом за №20655 від 19.02.2026 року ТОВ «ФК «Контрактовий дім».
У той же час відповідач не забезпечив виконання взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 19.02.2026 року становить 49699.51 грн., з якої: 17671 грн. - сума позики; 23193,01 грн. - проценти за користування позикою; 8835,50 грн. штраф, що слідує з розрахунку заборгованості.
Пунктом 1 ч.2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Таким чином, з урахуванням доказів, наданих позивачем, суд вважає встановленим, що між сторонами був укладений договір, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, у зв`язку з чим між сторонами виникли договірні зобов`язання.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частинами 1 та 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором, однак він допустив прострочення виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами укладеного кредитного договору. Належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами кредитного договору, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.
Надаючи оцінку змісту договору про надання фінансового кредиту, доданим до позову доказам, суд, погоджуючись із сумою заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17671 грн, як фактично отриманої позичальником, одночасно дійшов висновку про часткову необґрунтованість тверджень позивача щодо розміру заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно був укладений договір про надання кредитних коштів. Факт отримання грошових коштів за кредитним договором відповідачем не заперечуються, не оспорюється розмір тіла кредиту. Однак з урахуванням того, що тіло кредиту складає 17671 грн., а позовні вимоги позивача, щодо сплати незаконно нарахованих процентів у розмірі 23193.01 грн. які також є не спів мірними сумі тіла кредиту, порушують принципи добросовісності та співмірності.
Проте, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність нарахованих відсотків за кредитом у заявленому розмірі та нарахування пені.
При цьому у суду відсутній обов`язок суду вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Окрім цього Суд вважає, що нарахована позивачем сума по процентах за користування кредитом 19531,16 грн. значно перевищує суму кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку процентів є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.
Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У випадку нарахування відсотків, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013).
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
При цьому, суд вважає релевантним посилання на вказане рішення Конституційного суду при вирішенні питання про розмір процентів за порушення відповідачем грошового зобов`язання.
Враховуючи наведене, при вирішенні питання щодо стягнення процентів, суд, встановивши співрозмірність нарахованих процентів невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає, що належить зменшити розмір процентів до розміру 17671 грн., що складає 100% від суми заборгованості по кредиту. 
На переконання суду, саме такий розмір процентів буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» заборгованість за Договором позики «Щоденний»№3580610015-4476817 від 18.10.2025, в розмірі 35342 грн., що складається з: - Суми заборгованості у вигляді тіла позики – 17671 грн.; заборгованість у вигляді процентів – 17671 грн.
Що стосується нарахування позивачем штрафу в розмірі 8835,50 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено штраф за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним №3580610015-4476817 від 18.10.2025 року в розмірі 8835,50 грн.
З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2662,40 грн).
Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2 662, 40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому із відповідача на користь позивача стягується судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1892,81 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд - 
ВИРІШИВ :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ» заборгованість за кредитним договором №3580610015-4476817 від 18.10.2025, в розмірі 35342 гривні, з яких сума основного боргу 17671 гривня, заборгованість за нарахованими процентами - 17671 гривня та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1892 гривні 81 копійка. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду. 

Суддя:          І.А. Галась