Єдиний унікальний номер 728/3283/25 
Номер провадження 2/728/152/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді – Сороколіта Є.М.,

за участі:
секретаря судового засідання – Кирути Л.І.,

а також
позивача – не з`явився,
представника позивача – адвоката Чуніхіна О.М.,
відповідача – не з`явився,
представника відповідача – Теслі А.В.,
третя особа (у порядку самопредставництва) – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА “МП ГОРИЗОНТ” (вул. В. Вернадського, буд. 5Б, м. Бахмач, Ніжинський район, Чернігівська область, 16500, код ЄДРПОУ 21404115) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – Бахмацька міська рада (вул. Соборності, буд. 42, м. Бахмач, Ніжинського району, Чернігівська область, 16500, ЄДРПОУ 04061702), про усунення перешкод у користуванні земельною ділянок та зобов`язання звільнити зайняту частину, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.
1. Ухвалою Бахмацького районного суду (далі також – Суд) від 19.12.2025 № 728/3283/25 відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження позовну заяву ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА “МП ГОРИЗОНТ (далі також – Позивач або ФГ “МП ГОРИЗОНТ”), до ОСОБА_2 (далі також – Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – Бахмацька міська рада (далі також – Третя особа), за змістом якої Позивач просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 1,0973 га, кадастровий номер 7420310100:00:003:0168, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 й належить Бахмацькій міській раді та перебуває у користуванні Позивача згідно з Договором оренди земельної ділянки від 02.07.2010, зареєстрованого 01.11.2010 в ДЗК за № 041083200042.
2. Крім того, просить зобов`язати ОСОБА_2 звільнити самовільно забудовану частину орендованої Позивачем земельної ділянки, площею 0,0045 га, визначену в експертному висновку від 21.11.2025 № 491/10-2025 та обмежену точками А-Б-В-А, шляхом демонтажу частини складу № НОМЕР_2 (ангару) або перенесенням споруди в межі власної земельної ділянки та зобов`язати Відповідача не чинити ФГ “МП ГОРИЗОНТ” перешкоди у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 7420310100:00:003:0168, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та стягнути з Відповідача понесені Позивачем судові витрати.
3. Згаданою ухвалою Суду призначено проведення підготовчого засідання та задоволено клопотання Позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Бахмацьку міську раду.
4. Ухвалою Суду від 20.01.2026 № 728/3283/25 закрито підготовче провадження по справі, призначено проведення судового засідання з розгляду справи по суті.
5. Інші заяви та клопотання на розгляд Суду не надходили.
6. У судовому засіданні з розгляду справи по суті 28.04.2026 о 12 годині 00 хвилин Суд, перейшовши до стадії ухвалення рішення, на підставі відповідних положень абзацу другого частини першої статті 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі також – ЦПК України) вирішив відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення 08.05.2026 о 12 годині 00 хвилин.

ІІ. Позиції учасників справи.
7. За змістом позовної заяви Позивач вказує, що ФГ “МП ГОРИЗОНТ” є орендарем земельної ділянки площею 1,0973 га, кадастровий номер 7420310100:00:003:0168, АДРЕСА_2 , яка належить Бахмацькій міській раді Ніжинського району Чернігівської області, на підставі Договору оренди земельної ділянки від 02.07.2010, який зареєстровано 01.11.2010 в ДЗК за № 041083200042.
8. Суміжною є земельна ділянка з кадастровим номером 7420310100:00:003:1421, яка належить ОСОБА_2 .
9. При проведенні робіт з землеустрою на земельній ділянці, кадастровий номер 7420310100:00:003:0168, землевпорядником було встановлено, що склад (ангар), який розташований на сумісній земельній ділянці з кадастровим номером 7420310100:00:003:1421, частково розташований і на орендованій Позивачем земельній ділянці.
10. У свою чергу Позивач не надавав Відповідачу згоди на використання частини земельної ділянки та не погоджував розміщення споруди чи її частини. Крім того, від власника землі, Третьої особи, також не надходило жодних дозволів чи погоджень розташування складу (ангару) чи її частини, який належить Відповідачу і розташований на земельній ділянці з кадастровим № 7420310100:00:003:1421.
11. Таким чином Позивач вказує, що Відповідач самовільно зайняв частину його земельної ділянки і створює ФГ “МП ГОРИЗОНТ” перешкоди у користуванні та розпорядженні нею.
12. З метою підтвердження факту того, що склад (ангар), який розташований на суміжній земельній ділянці і частково виходить за межі земельної ділянки та входить у межі орендованої земельної ділянки Позивача, останнім було замовлено проведення експертизи у Українському незалежному інституті судових експертиз.
13. Згідно з висновком судового експерта від 21.11.2025 № 491/10-2025 було встановлено, що склад № 3 (ангар), що розташований на ділянці Відповідача з кадастровим номером 7420310100:00:003:1421, частково виходить за межі вказаної земельної ділянки та входить у межі орендованої земельної ділянки Позивача.
14. Згідно з експертним висновком, площа накладання складу № 3 (ангару) на земельну ділянку позивача становить 0,0045 га, що підтверджено графічними матеріалами (малюнок № НОМЕР_3 , синє заштрихування).
15. Як вказано у висновку експерта, межі зайнятої частини земельної ділянки, що належить Позивачеві наступні:
від точки А до точки Б - 46,25 м;
від точки Б до точки В - 2,0 м;
від точки В до точки А - 46,04 м;
16. Усі ці координати визначають частину в орендованій земельній ділянці Позивача, яка фактично зайнята частиною об`єкта нерухомості, належного Відповідачу.
17. Такі дії Відповідача створюють реальні перешкоди у користуванні Позивачем належною йому на праві оренди земельною ділянкою, унеможливлюють її повноцінне господарське використання та є самовільним зайняттям частини земельної ділянки.
18. У зв`язку з цим на адресу Відповідача 21.11.2025 було направлено письмову вимогу щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою Позивача та зобов`язання звільнити її зайняту частину, яку відповідачем було отримано 26.11.2025 та проігноровано.
19. Враховуючи зазначене Позивач звернувся до Суду з метою захисту своїх порушених прав.
20. Представником Відповідача, адвокатом Теслею А.В., за змістом якого останній вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов – таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.
21. Зазначав, що Відповідач є власником земельної ділянки 7420310100:00:003:1421 площею 0,385га за адресою: АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням “для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується витягом з ДРРПНМ від 01.08.2019 № 175904450 про реєстрацію права власності.
22. На вказаній земельній ділянці розміщена господарська споруда Відповідача з 2019 року, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим 24.09.2019.
23. На дату набуття у власність земельної ділянки 7420310100:00:003:1421 як і під час початку та завершення будівництва господарської споруди (ангару) у 2019 році, між Позивачем і Відповідачем не було спорів щодо меж земельних ділянок.
24. Крім того, після набуття у власність земельної ділянки 7420310100:00:003:1421 та перед початком будівництва між Позивачем та Відповідачем були узгоджені межі та знаки, що свідчили про кордони вказаних земельних ділянок, а також були відсутніми будь-які спори між сторонами. Протягом тривалого періоду (понад 10 років) між Позивачем і Відповідачем існували партнерські та ділові відносини, пов`язані із спільним здійсненням сільськогосподарської діяльності, та укладено сотні правочинів, лише правочинів щодо оренди земельних ділянок понад 60 (на підтвердження вказаного факту додається витяг інформація з ДРРПНМ та Реєстру права власності на нерухоме майно, довідка № 436448000). 
25. Таким чином як будівництво господарської споруди у 2019 році, так і господарська діяльність Позивача і Відповідача, мали спільний характер та сторони постійно контактували, що свідчить про відсутність односторонніх умисних дій Відповідача щодо будівництва господарської споруди на власній земельній ділянки з метою порушення кордонів суміжних земельних ділянок, тощо. Під час будівництва представник Позивача постійно відвідував як земельну ділянку, що перебувала у нього в оренді, так і земельну ділянку Відповідача, крім того як вказано у Звіті про виконані землевпорядні роботи (який долучений в якості доказу Позивачем) – у Позивача у власності та користуванні на території, що обстежувалась (згідно тексту звіту) наявні земельні ділянки 7420310100:00:003:0168 та 7420310100:00:003:1420 і обидві ділянки межують з ділянкою Відповідача 7420310100:00:003:1421.
26. При цьому ділянка 7420310100:00:003:1420 (відомості про яку Позивач вказує, в т.ч. в якості обґрунтування вимог) має капітальну забудову частина площі якої займає ділянку Відповідача, що підтверджується доказом, долученим Відповідачем до відзиву (Звіт про виконані землевпорядні роботи щодо встановлення меж земельної ділянки 7420310100:00:003:1421 в натурі (на місцевості) виконаний сертифікованим інженером землевпорядником ОСОБА_3 ).
27. Відповідач вважає долучені до позовної заяви в якості доказів додатки (згідно переліку у позові) № 3-№ 6 є такими, що не відповідають вимогам статей 77-80 ЦПК України, оскільки під час виконання інженером-землевпорядником “ФОП ОСОБА_4 ” землевпорядних робіт, останній переслідувався у кримінальному порядку за частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України.
28. Крім того, матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів, які б свідчили про те, що для проведення землевпорядних робіт залучені (або повідомлені або запрошені) власники земельних ділянок (Відповідач як власник суміжної земельної ділянки 7420310100:00:003:1421 та Третя особа як власник земельної ділянки 7420310100:00:003:0168).
29. Матеріали звіту також не містять інформації та/або доказів на підтвердження повірки засобів вимірювальної техніки, які використовувались виконавцем, що у сукупності свідчить про невідповідність вказаного доказу вимогам належності, допустимості та достовірності згідно зі статтями 77-79 ЦПК України.
30. Аналогічні за своєю суттю доводи щодо відсутності інформації та/або доказів на підтвердження повірки засобів вимірювальної техніки, які використовувались експертом та/або залученими особами, а також проведення огляду земельної ділянки 7420310100:00:003:0168 за відсутності Відповідача та Третьої особи зазначені Відповідачем і стосовно експертного висновку від 21.11.2025 № 491/10-2025 
31. Наголошує, що Позивачем не конкретизовано, які саме реальні перешкоди йому створює господарська споруда (склад) Відповідача.
32. Також вважає, що вимоги Позивача, крім іншого, заявлені з пропущенням строків позовної давності і просить їх застосувати наслідки такого пропуску.
33. На останок Відповідач вважає, що розмір правничої допомоги та понесених судових витрат по справі є неспівмірним з реальною дійсністю та не відповідає фактичним обсягам правничої допомоги представника Позивача, оскільки останнім не надані докази які підтверджують такі витрати згідно вимогами статті 137 ЦПК України.
34. При цьому метою захисту прав та належного представництва своїх інтересів Відповідач звернувся за професійною правничою допомогою до адвоката Теслі Андрія Віталійовича і попередній орієнтовний розрахунок судових витрат Відповідача становить 65 000,00 грн.
35. Представник Позивача, адвокат Чуніхін О.М., надіслав відповідь на відзив в якому він зазначив, що Позивач дізнався про зазначенні порушення в позові лише в 2025 році і остаточно дізнався, що існують порушення тільки проведення судової експертизи. Тобто про порушене право Позивач дізнався лише у 2025 році.
36. До позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство відокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). 
37. Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. (позиція Верховного Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 648/533/16-ц). З огляду на зазначене, та беручи до увагу обставини справи, позивачем заявлено негаторний позов, а тому судом не може застосуватися наслідки спливу позовної давності до позовних вимог про звільнення земельної ділянки від частини будівлі. 
38. Одночасно вказує, що надані ним під час подання позову звіт про виконані землевпорядні роботи і експертний висновок є належними та допустимими доказами, а Відповідач, у випадку будь-яких сумнівів, не позбавлений можливості надати доказ, який спростовує зроблені висновки.
39.Представник позивача ФГ “МП ГОРИЗОНТ”, адвокат Чуніхін О.М., у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, вказаних у позовній заяві. Вказав, що споруджений відповідачем ангар є самочинною спорудою та збудований з порушенням принципів добросусідства. У зв`язку з тим, що відповідач відмовляється в добровільному порядку усунути порушення права власності, позивач змушений звернутись з позовом до суду. Просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі.
40. Представник Відповідача, адвокат Тесля А.В., у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві. Просив відмовити у їх задоволенні.
41. Третя особа своїм правом на надання письмових пояснень не скористалася, однак її представник у судовому засіданні надав усні пояснення стосовно заявлених позовних вимог, за змістом яких їх підтримав та вважав такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження
42. З матеріалів справи вбачається, що право користування Позивачем земельною ділянкою, розміщеною за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер 7420310100:00:003:0168, загальною площею 1,0973 га, було набуте згідно з Договором оренди земельної ділянки, укладеним 02.07.2010 № б/н між Бахмацькою міською радою та ФГ “МП ГОРИЗОНТ” для розміщення та обслуговування складських приміщень строком на 5 років (а.с. 33).
43. Відповідні відомості про реєстрацію іншого речового права були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18.09.2020 № 224549526 (а.с. 7-8).
44. Акт прийому-передачі земельної ділянки від 02.11.2010 № б/н підтверджує факт передання земельної ділянки для користування Позивачеві на умовах договору оренди для розміщення та обслуговування складських приміщень, сінокосіння (а.с. 35 зворот).
45. Додатковими угодами від 18.11.2015 № 1 та від 14.09.2020 № 2 було поновлено договір оренди даної земельної ділянки до 2027 року, про що відповідні відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9-12 зворот).
46. У матеріалах справи наявна схема розташування земельної ділянки з відповідним Актом про встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, який був складений 27.01.2005 в присутності представників суміжних власників землі та землекористувачів, ніяких претензій, щодо встановлення зовнішніх меж в натурі не було заявлено та підтверджено виконавцем ПП Швед В.Д., землевпорядником Бахмацького районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_5 та головою ФГ “МП ГОРИЗОНТ” Харченком М.П. (а.с 37зворот).
47. У подальшому, на замовлення Позивача ФОП ОСОБА_4 були проведені землевпорядні роботи з перенесення вершин кутів поворотних точок земельних ділянок в натурі за адресою АДРЕСА_2 , про що було видано Звіт про виконані землевпорядні роботи, в якому зазначено, що фактичні межі землекористування та землеволодіння не відповідають даним Державного земельного кадастру, а також було зазначено, що частина будівлі, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,3850 га з кадастровим номером 7420310100:00:003:1421 виходить за її межі та розміщається на орендованій земельній ділянці ФГ “МП ГОРИЗОНТ” на площі 38 м кв. (а.с. 39-59).
48. Також судовим експертом Коваленко Л.А. було проведено експертизу та сформовано відповідний висновок експерта від 21.11.2025 № 491/10-2025, в якому на основі поставлених питань, встановлено, що частина складу № 3, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 7420310100:00:003:1421, частково накладається на земельну ділянку, кадастровий номер 7420310100:00:003:0168, з площею накладення 0,0045 га (а.с. 49-59).
49. За результатами виконаних землевпорядних робіт та на основі висновків експертизи, Позивачем листом від 21.11.2025 вих. № 162 на адресу Відповідача цінним поштовим відправленням № 1650000137136 була направлена вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання звільнити зайняту частину, яке було отримано Відповідачем, що підтверджується формою 109, № 1654400180079 (а.с. 60-62).
50. Також до матеріалів справи долучено Звіт про виконання землевпорядних робіт щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, кадастровий номер 7420310100:00:003:1421, площею 0,3850 га, у відповідності до якого, на земельній ділянці Відповідача також частково знаходиться капітальна будівля директора Позивача, ОСОБА_6 , що перешкодило визначенню координат розташування поворотної точки 1 (X-5661944.6950, Y-4319658.0310.) (а.с. 114-121 зворот).

ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.
51. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
52. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
53. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
54. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування – спеціальні правила, якими Суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).
55. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
56. Окрім того, Суд нагадує, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence) і «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).
57. Європейський суд з прав людини (далі також – ЄСПЛ) у рішенні “Джей.Кей. та інші проти Швеції” (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) наголошує, що стандарт «балансу ймовірностей» притаманний саме цивільним справам.
58. Також цей стандарт доказування згадується ЄСПЛ у справі “Бендерський проти України” (BENDERSKIY v. UKRAINE) і полягає у тому, що для Суду, аби визнати певну подію такою, яка відбулася, достатньо дійти висновку про те, що з урахування усіх доказів вірогідність існування такої події є більшою за не існування.

Щодо застосування строків позовної давності.
59. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (далі також ЦК – України) позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
60. Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
61. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
62. При цьому відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
63. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 (пункт 8.31)).
64. Обраний позивачем спосіб захисту прав повинен відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами.
65. У доктрині цивільного права всі способи захисту прийнято поділяти на декілька груп залежно від того, які відносини склалися між сторонами спору. З огляду на це найчастіше їх поділяють на речові та зобов`язально-правові.
66. За загальним правилом речово-правові способи захисту прав особи застосовують, якщо сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами, що визначають їх зміст та правову природу. Якщо спір стосується правочину, укладеного власником (володільцем) майна, то його відносини з контрагентом мають договірний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Але якщо сторони не перебували в договірних відносинах одна з одною, власник (володілець) майна може використовувати речово-правові способи захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)).
67. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Такі способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
68. Негаторний позов розглядається у вітчизняній цивілістиці як класичний речовий спосіб захисту права власності (речовий позов, actio in rem). З цих причин його можна пред`явити лише для захисту абсолютного суб`єктивного цивільного права в абсолютному речовому правовідношенні, коли власник-позивач та правопорушник-відповідач не перебувають між собою в договірних чи в інших зобов`язальних правовідносинах, або ж такі правовідносини між ними не стосуються вчиненого порушення права власності.
69. Водночас Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, доки існує відповідне правопорушення (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, від 10.04.2024 у справі № 496/1059/18).
70. За таких обставин Суд не знаходить достатніх правових підстав для задоволення клопотання Відповідача про необхідність застосування наслідків пропуску Позивачем позовної давності.

Щодо доказів поданих учасниками справи.
71. Суд нагадує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України).
72. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, допустимими є ті, які одержані у порядку, встановленому законом, а достовірними – на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
73. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
74. За змістом положень статті 102 ЦПК України висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.
75. Основними доказами, які підтверджують наявність порушення його прав, Позивач вважає Звіт про виконані землевпорядні роботи, яким встановлено накладання господарської споруди Відповідача на площу його орендованої земельної ділянки у розмірі 0,3850 га, а також висновок експерта від 21.11.2025 № 491/10-2025, яким встановлено таке накладання вже на площу у розмірі 0,0045 га, що є суттєво меншим.
76. У цьому контексті Суд відмічає, що згідно з Порядком топографічної зйомки у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (далі також – Порядок), який затверджено наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.04.2025 № 1675, зареєстрований у Мін`юсті України 05.06.2025 за № 868/44274, цей Порядок встановлює вимоги до змісту, геодезичної основи, точності та якості продукції топографічної зйомки.
77. Зокрема, пункт 13 Розділу V Порядку серед іншого вимагає, що після закінчення зйомки методами ГНСС-спостережень відповідно до вимог технічного завдання та залежно від обраного режиму зйомки здають такі матеріали:
копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки;
польовий абрис зйомки у паперовій або електронній формі залежно від використаного обладнання, якщо не застосовувався Класифікатор;
файли спостережень на пікетних точках (кінематика з постобробкою) або їх координати (RTK) відповідно до обраного методу зйомки;
файли спостережень на вихідних та контрольних пунктах як планового, так і висотного положення;
протоколи супутникових геодезичних спостережень (журнали спостережень);
електронний звіт з даними про якість RTK-вимірів у текстовому форматі;
технічний звіт.
77. Однак відповідні докази Позивачем не надані, що унеможливлює достовірне встановлення розміру площі накладання господарської будівлі Відповідача на орендовану Позивачем земельну ділянку.
78. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Щодо суті спірних правовідносин.
71. Оцінюючи фактичні обставини цієї справи, з урахуванням підходів, зазначених у пунктах 50-57 цього рішення, Суд відмічає, що порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
72. Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
73. Статтею 91 Земельного кодексу України (далі також – ЗК України) встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.
74. Згідно з положеннями статей 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
75. Аналогічні положення містить частина друга статті 152 ЗК України, згідно з якою землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
76. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.
77. Водночас, у контексті господарської споруди Відповідача Суд враховує, що відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
78. За змістом частин першої, другої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
79. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
80. Також Суд враховує, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі також – Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
81. Основною метою Першого протоколу є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому у своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі Спорронг і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Новоселецький проти України від 11 березня 2003 року, Федоренко проти України від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
82. Суд нагадує, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
83. Позивач самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту, а обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
84. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
85. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
86. Заявляючи вимоги про звільнення самовільно забудованої частини складу № 3 шляхом демонтажу такої частини або перенесенням споруди в межах власної земельної ділянки Відповідача, Позивачем не обрано конкретного способу усунення перешкоди, а також не надано жодних відомостей про те, що це є технічно можливим без завдання шкоди даній господарській споруді та її конструктивним елементам з урахуванням віку будови, її місця розташування та площі.
87. Відповідно Позивач не довів можливість перебудови належного Відповідачу складу, що є його процесуальним обов`язком.
88. Суд також наголошує на тому, що законність способу захисту у виді знесення шляхом демонтажу частини господарської споруди, належної Відповідачу, має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання.
89. У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи має воно легітимну мету; в) і чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б однин з критеріїв не буде додержано.
90. Як вже зазначалося вище стаття 391 ЦК України дозволяє вимагати від порушника усунення перешкод у користуванні майно, яке на відповідному речовому праві належить уповноваженій особі, тобто таке втручання є законним.
91. Також таке втручання переслідує легітимну мету, пов`язану з забезпеченням об`єктивної можливості фактичного використання належного Позивачу майна.
92. Однак, щодо пропорційності слід нагадати, що у своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував про те, що принцип пропорційності полягає у дотриманні справедливого балансу і заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний індивідуальний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
93. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
94. Щодо необхідності врахування принципу пропорційності неодноразово вказував і Верховний Суд, зокрема у постанові від 18.12.2019 по справі № 127/23136/17 та у постанові від 22.12.2021 по справі № 314/686/18.
95. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи Суд враховує, що відсутні відомості про те, що між спірними ділянками на місцевості були встановлені межові знаки, зокрема, на час спорудження у 2019 році Відповідачем складу (ангару), місце розташування якого не змінювалося з моменту спорудження протягом наступних 6 (шести) років, а Позивач у цей період мав відповідні претензії до Відповідача.
96. На переконання Суду порушення прав Позивача щодо неможливості користування частиною земельної ділянки є незначними та не пропорційним порівняно з вимогою знести шляхом демонтажу частину складу (ангару).
97. Тривале розташування складу (ангару) та фактичне користування ним з 2019 року, у контексті дотримання права на мирне володіння майном за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, забезпечує сталу правову визначеність щодо об`єкта цивільного права у власників суміжних ділянок.
98. При цьому Суд звертає увагу сторін на те, що вони не обмежені з метою відновлення порушеного права Позивача реалізувати інші компенсаційні заходи врегулювання спору (виплата відповідної компенсації, погодженої зміни меж суміжних ділянок, встановлення оренди, тощо), які б відповідали конвенційним вимогам стосовно справедливого балансу між інтересами сторін.
99. Враховуючи вищенаведене, з урахуванням досліджених доказів і їх правової оцінки кожного окремо та у взаємозв`язку, Суд констатує, що, на його переконання, задоволення позову може мати наслідки непропорційного втручання в конвенційні права Відповідача, у зв`язку з чим приходить до висновку про можливість відмовити у задоволенні позову.

V. Розподіл судових витрат.
100. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
101. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.
102. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України Суд, –
У Х В А Л И В :
1. У задоволені позову ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА “МП ГОРИЗОНТ” до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача – Бахмацька міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання звільнити зайняту частину – відмовити у повному обсязі.
2. Судові витрати залишити за Позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО “МП ГОРИЗОНТ”, адреса місцезнаходження: вул. В. Вернадського, буд. 5Б, м. Бахмач, Ніжинський район, Чернігівська область, 16500, код ЄДРПОУ 21404115.

Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1  адреса реєстрації місця проживання:  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача – Бахмацька міська рада Чернігівської області, адреса місцезнаходження: вул. Соборності, буд. 42, м. Бахмач, Ніжинського району, Чернігівська область, 16500, код ЄДРПОУ 04061702.

Суддя Є.М. Сороколіт