Номер провадження: 33/813/523/26
Номер справи місцевого суду: 947/27377/25 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,
адвоката Дьоміна Олександра Миколайовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Підлубної Ганни Павлівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання адвоката Дьоміна Олександра Миколайовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , про поновлення пропущеного строку та апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2025 року,
в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ПостановоюКиївського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаною постановою Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2025 року, адвокатом Дьоміним О.М. подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
До апеляційної скарги також долучено клопотання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, в обґрунтування якого посилається на розгляд справи за їх відсутності. 
Апеляційна скарга мотивована відсутністю в матеріалах справи доказів здійснення керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 та безпосередньо в момент настання ДТП,, натомість судом першої інстанції, незважаючи на задоволене клопотання, не допитано в судовому засіданні свідків для усунення наявних протиріч.
Також скаржником стверджується про порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, не враховано подане захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомлення судом про здійснення розгляду справи за фактичною явкою.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку, заслухавши пояснення адвоката Дьоміна О.М., апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи питання щодо можливості поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження. Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на особу, яка звертається з апеляційною скаргою.
Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Оскаржувану постанову ухвалено судом першої інстанції 23.12.2025 року без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Звертаючись до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, захисником особи зазначалося, що під час розгляду справи по суті присутнім не був, про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 28.01.2026 року та отримав відповідну копію.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи по суті в суді першої інстанції та ухвалення оскаржуваної постанови відбулося за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо направлення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності копії оскаржуваної постановив у відповідності до положень КУпАП, а також відомостей щодо отримання копії такої останнім.
Апеляційну скаргу подано до суду та зареєстровано 29.01.2026 року.
Таким чином, з огляду на викладене в своїй сукупності, апеляційний суд приходить висновку, що, враховуючи здійснення розгляду справи в суді першої інстанції за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, а також відсутність в матеріалах справи відомостей щодо направлення судом першої інстанції та отримання особою копії оскаржуваної постанови суду, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Дьоміна О.М., перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина особи у вчиненні даного правопорушення підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу, в тому числі й відеозаписом з місця події.
З огляду на наявні встановлені судом першої інстанції обставини справи та в подальшому досліджені апеляційним судом, судом першої інстанціях в повній мірі дотримано вищенаведені вимоги КУпАП та як результат винесено законну та обґрунтовану постанову щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на наступне.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 383652 ОСОБА_2 06.07.2025 року близько 22 год 45 хв в м. Одеса по вул. Георгія Липського, буд. 110 А керувала транспортним засобом Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів та мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п. 6 розділ 2 Інструкція № 1452/735).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділ 1 Інструкції № 1452/735).
В якості додатків до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис подій, що відбувалися в день складення протоколу, а саме 474163 та 474915.
З долученого відеозапису водій вбачається фіксування повідомлення працівником поліції особі, яка притягується до адміністративної відповідальності про наявність в неї ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких також міститься в протоколі, а також роз`ясненням особі щодо порядку проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння (відео 474163, 23 год 38 хв – 23 год 472 хв). Окрім того, вказаний відеозапис подій також містить фіксацію відмова ОСОБА_2 на вимоги працівника поліції від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (23 год 43 хв). При цьому, будь-яких пояснень з приводу вживання лікарських препаратів, про що зазначено скаржником безпосередньо в апеляційній скарзі, на наявні в матеріалах справи відеозаписи не зафіксовано. Окремо будь-якими належними доказами в розумінні положень ст. 256 КУпАП не підтверджено, з огляду на що доводи апеляційної скарги в даній частині відхиляються апеляційним судом.
При цьому, слід зауважити, що положеннями п. 2.5 ПДР України передбачено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, в даному випадку алкогольного сп`яніння, та за наявності ознак такого сп`яніння згідно наведеного в Інструкції № 1452/735 переліку. Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинення якого 
Особі, яка притягується до адміністративної відповідальності повідомлено про наявність в неї таких ознак сп`яніння та як наслідок звернення із відповідною вимогою, у зв`язку із чим та з огляду на наявність в даному випадку також фіксації відмови особи від проходження огляду у встановленому законом порядку, доводи апеляційної скарги щодо невживання алкогольних напоїв в день складення протоколу відхиляються апеляційним судом. 
Стосовно доводів апеляційної скарги в частині відсутність факту керування ОСОБА_2 вказаним в протоколі транспортним засобом апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказаний факт підтверджується постановою Одеського апеляційного суду від 19.01.2026 року, винесеної за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 та її захисника на постанову Київського районного суду м. Одеси у справі 947/26971, якою останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП по факту ДТП, що відбулася 06.07.2025 року близько 22 год 45 хв, тобто в день та час відповідно складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Фіксацію оформлення працівниками поліції матеріалів за ст. 124 КУпАП також вбачається із зазначених в протоколі та долучених до матеріалів справи відеозаписів подій.
Апеляційним судом також відхиляються доводи апеляційної скарги щодо неврахування поданого захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності клопотання про відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, розгляду справи неодноразово відлався у зв`язку із неявкою особи та її захисника, будучи належним чином повідомлених про дату, час та місце судового розгляду, до судового засідання, а також подання заяв про відкладення. 
Разом з тим, положення ст. 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи. яка притягується до адміністративної відповідальності у розгляді даної категорії справи, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, зауважено, що під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто за наявності даних про своєчасне її повідомлення про дату, час та місце судового розгляду.
Матеріалами справи в свою чергу містять відомості щодо вчинення судом першої інстанції дій, спрямованих на забезпечення повідомлення ОСОБА_2 та її захисника про дату та час судового засідання. Відповідно, з огляду на викладене та, зважаючи в даному випадку також на визначенні положеннями ст. 277 КУпАП строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, доводи апеляційної скарги у відповідній частині є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.
Будь-яких інших належних та обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції особою, яка притягується до адміністративної відповідальності не надано.
За положеннями п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені скаржником доводи не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що зібраними по справі доказами в повній мірі підтверджена наявність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого останній адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Клопотання адвоката Дьоміна Олександра Миколайовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – задовольнити.
Поновити адвокату Дьоміну Олександру Миколайовичу, захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Дьоміна Олександра Миколайовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 25 травня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева