Справа № 444/1118/26
Провадження № 3/444/746/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Мікула В. Є., під час розгляду матеріалів адміністративної справи, які надійшли від Відділу поліції №2 Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ВСТАНОВИВ :
До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №608976 від 7 березня 2026 року, який складений інспектором ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Ковальовським В.В. відносно ОСОБА_1 відповідно до якого той 7 березня 2026 року о 18.45 год. по вул. Л. Українки, 148, в м. Жовкві Львівського р-ну Львівської області, керував автомобілем марки «Фіат Панда» д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп?яніння.
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного засобу Драгер 6810, заводський номер ARBL-0715.
Тобто поліцейський, який склав протокол, вважає, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-А Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Однак до суду прибув його захисник адвокат Вольський Андрій Богданович, який висловив заперечення на протокол. Заперечуючи захисник вказує, що з даним протоколом він та ОСОБА_1 не погоджуються. ОСОБА_1 не визнає своєї вини в частині перебування в стані алкогольного сп`яніння. Наголошує суду на те, що огляд на стан сп`яніння було проведено з порушенням норм законодавства, зокрема тому, що ОСОБА_1 , непогоджуючись з результатом тестування бажав пройти огляд на стан сп?яніння у медичному закладі, але йому в цьому було відмовлено. 
Окрім цього зазначає, що ОСОБА_1 не роз?яснювались процесуальні права у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також звертає увагу, що у порушення вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року за № 1026, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, що зареєстрований в МЮ України за №1413/27858 від 11 листопада 2015 року, при оформленні адміністративних матеріалів відеозапис не застосовувався. Свідки не залучались.
Зазначені факти, на думку захисника, вказують на припущення які в свою чергу породжують сумніви, а від-так у відповідності до ст. 62 Конституції України тлумачаться у користь ОСОБА_1 , а не йому у вину.
На підставі такого захисник просив суд закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Заслухавши захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .
Відповідно до п. 2.9-А ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ч. 1 ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, з результатами огляду щодо алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
З метою повного з`ясування усіх обставин справи, в судовому засіданні було оглянуто та проаналізовано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №608976 від 7 березня 2026 року та додані до нього матеріали. 
Так, у матеріалах справи наявний чек результату тестування із застосуванням газоаналізатора марки «Драгер 6810», заводський номер ARBL-0715, який показав позитивний результат. Даний чек інформації про відношення ОСОБА_1 до результату тестування не відображає.
Пояснення ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння відсутні. 
Відповідно до п. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року за № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. 
Таким чином, відеореєстратор поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно цієї особи.
Суд враховує, що застосування відеозйомки необхідно проводити безперервно, тобто без розривів у часі та з початку первинного виявлення правопорушення (зокрема керування особою транспортним засобом) до часу закінчення процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Дані дії необхідно фіксувати з метою забезпечення фіксації усіх процесуальних процедур здійснених як складачем протоколу, так і особою, щодо якої складається протокол, оскільки суд оцінює докази опосередковано, так як безпосередньо участі в події не приймає і в інший спосіб, як допитати свідків чи оглянути відеозапис не може.
Поряд з цим суд враховує описані вище норми ст. 266 КУпАП в частині обов?язковості відеофіксації при складанні адміністративних матеріалів та, в частині залучення свідків у разі відсутності відеофіксації.
Аналізом викладеного суд приходить до висновку, що зазначені вимоги нормативних актів працівниками поліції дотримані не були.
В той же час суд бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 який показав, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатом тестування та бажав пройти огляд на стан сп?яніння в медичному закладі.
У суду відсутні підстави не вірити поясненням свідка ОСОБА_2 оскільки вони узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 та не спростовані жодними іншими доказами, зокрема і тими, що знаходяться в матеріалах справи. Такі пояснення є послідовними і хронологічними.
Із урахуванням викладеного, слід вважати, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп?яніння проведено із порушеннями у зв`язку із чим у відповідності до ч. 5 ст. 266 КУпАП результати огляду не можуть бути використані судом, як беззаперечний доказ вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів щодо вчинення правопорушення покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. 
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При цьому суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В своєму рішенні "Маліга проти Франції" від 23 вересня 1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.
ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Також, в рішенні від 21 липня 2010 року у справі "Коробов проти України", ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".
Статею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, в ході розгляду справи, детального дослідження доказів, зокрема тих, що вказують на законність проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння, який покладений в основу складеного протоколу, та які долучені до матеріалів справи, не вбачається порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що справа про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, відсутні належні та допустимі докази вини останнього.
Відповідно до ст. 4 ч 2. Закону України "Про судовий збір", судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а тому відповідно судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.
Керуючись ч. 1 ст. 247, ст. 284, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-
ПОСТАНОВИВ :
Справу про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скаргаподаються до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.
Суддя:  Мікула В.  Є.