29.04.2026      Єдиний унікальний № 371/96/26         провадження № 2/371/844/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року      м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гуренко М.О.,
при секретарі Овчаренко В.С.,
за участі 
представника позивача Антохова Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернувся представник позивача – адвокат Антохов Я.С. та просив суд стягнути з відповідача суму коштів у розмірі 252528,16 грн. (двісті п`ятдесят дві тисячі п`ятсот двадцять вісім гривень шістнадцять копійок), які складаються із 3% річних у розмірі 43443, 82 грн. та інфляційних втрат у розмірі 209 084,34 грн. та понесені судові витрати.
Свої позовні вимоги обгрунтував тими обставинами, що у жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП яка сталася 23 квітня 2019 року на вул. Дніпровській у м. Києві з вини ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем «ВАЗ-2103» державний номерний знак НОМЕР_1 належного на праві власності ОСОБА_3 , виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Хонда – Акорд» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала вона.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 серпня 2010 року у цивільній справі №2-814/2010 позов задоволено частково.
07 грудня 2010 року Апеляційним судом м. Києва прийнято рішення яким рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 серпня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 змінено та постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 184407,16 грн., а всього 188235,66 грн.
Відповідачем не було добровільно відшкодовано позивачу вищезазначені кошти. Станом на звернення з позовною заявою до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 171835,66 грн.
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Антохов Я.С. просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підтримав вказаних у ній.
Відповідач у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно Трекінгу Укрпошти №R067145955898 поштове відправлення одержувачем отримано 22 квітня 2026 року.
Крім того, 25 березня 2026 року від представника відповідача – адвоката Ільченко Н.С. надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на ті обставини, що дану позовну заяву подано з порушення строків надання. А також щодо розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків розпочинається з 17 серпня 2017 року по 19 січня 2026 року, не враховуючи те, що Закон України від 14 травня 2025 року №4434-IХ скасував загальне зупинення строків позовної давності, і з 4 вересня 2025 року позовна давність закону почала обчислюватися, а це означає, що з цієї дати знову діє обмеження, а саме можна стягувати 3 % річних та інфляційні втрати лише за останні роки до подання позову.
У відповідності до ч. 10 ст. 130 ЦПК України неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи.
На підставі ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1. ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що у жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП яка сталася 23 квітня 2019 року на вул. Дніпровській у м. Києві з вини ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем «ВАЗ-2103» державний номерний знак НОМЕР_1 належного на праві власності ОСОБА_3 , виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Хонда – Акорд» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала вона.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 серпня 2010 року у цивільній справі №2-814/2010 позов задоволено частково.
07 грудня 2010 року Апеляційним судом м. Києва прийнято рішення яким рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 серпня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 змінено та постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 184407,16 грн., а всього 188235,66 грн. (а.с. 23-26).
Згідно листа начальника Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Кармазіна Р. від 28 березня 2025 року №18690 повідомлено, що на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2-814 від 28 січня 2011 рок про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 188235,66 грн., залишок боргу станом на 30 липня 2018 року становить 171 835,66 грн. (а.с. 27-28). 
Відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
За змістом частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 та ч. 5 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а також у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Керуючись частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Заборгованість – 171835,66 грн., початок розрахунку – 17 серпня 2017 року, дата подачі позову – 19 січня 2026 року.
Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця, розраховується за формою: у період з 17 серпня 2017 року по 31 жовтня 2025 року індексація на суму 171 835,66 грн. 
171835,66 грн. (сума боргу) * 221,677 % (сукупний індекс інфляції)/100% - 171 835,66 грн. (сума боргу) = 209 084,34 грн.
Період розрахунку 17.08.2017-31.10.2025, враховано індекси інфляції за період серпень 2017 року – жовтень 2025 року, сукупний індекс інфляції – 222,667 :, сума боргу – 171 835,66 грн., інфляційні нарахування 209 084,34 грн.
Станом на 19 січня 2026 року загальна сума нарахованих процентів складає 434443,82 грн., а в сукупності із інфляційними втратами за період з 04 серпня 2017 року по 06 січня 2026 року складає 252 528,16 грн. (43 443,82 грн. + 209 084,34 грн.). 
Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Щодо вирішення витрат на правничу допомогу та відповідно до п. ч. 8 ст. 141 ЦПК України такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Виходячи з вищевикладеного, суд на день прийняття рішення не вирішує питання щодо вирішення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2525,28 грн. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 141, 209-211, 223, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , суму коштів у розмірі 252528,16 грн. (двісті п`ятдесят дві тисячі п`ятсот двадцять вісім гривень шістнадцять копійок), які складаються із 3% річних у розмірі 43443, 82 грн. та інфляційних втрат у розмірі 209 084,34 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , понесені судові витрати у розмірі 2525,28 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять п`ять гривень двадцять вісім копійок).
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя      М.О. Гуренко

Повний текст судового рішення складено 04 травня 2026 року.