ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2026	Справа № 910/15635/24	

розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецторг Трейд" (адреса: 76006, м. Івано-Франківськ, вул. Максимовича, 15, каб. 2; код ЄДРПОУ: 40465034)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (адреса: 03065, м. Київ, просп. Любомира Гузара, 44; код ЄДРПОУ: 42795490)
про скасування оперативно-господарських санкцій, 
у складі суду судді Погрібної С.В.
за участю секретаря судового засідання Левчук В.С.
представники сторін згідно протоколу судового засідання.

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецторг Трейд" (далі - позивач / ТОВ «Спецторг Трейд») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - відповідач / ТОВ «Оператор газотранспортної системи України») про скасування оперативно-господарських санкцій, застосованих відповідачем у вигляді утримання штрафних санкцій із сум, які підлягали виплаті за поставлений товар, на підставі видаткових накладних від 03.04.2024 № 55 та від 30.05.2024 № 79/1.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 (суддя Удалова О.Г.), залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2025, позовні вимоги задоволено частково та скасовано оперативно-господарські санкції, оформлені листами від 30.04.2024 № ТОВВИХ-24-6515 та від 20.06.2024 № ТОВВИХ-24-9270, на суми 676,80 грн та 432 грн за поставлений товар за видатковими накладними від 03.04.2024 № 55 та від 30.05.2024 № 79/1.
Постановою Верховного суду України від 16.12.2025 у справі № 910/15635/24 частково задоволена касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалюючи вищезазначене судове рішення Верховний Суд прийшов до наступних висновків:
- суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили умови укладеного між сторонами у справі договору щодо встановленого у ньому порядку приймання-передачі товару, адже абзац другий статті 664 ЦК України передбачає, що договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар; 
- колегія суддів вважає передчасним висновок судів про те, що у цій справі первинним документом, що підтверджував поставку товару, була видаткова накладна, зважаючи на домовленість сторін у пунктах 5.7, 5.8, 5.16 названого вище договору про те, що таким документом є акт приймання товарів за кількістю та якістю; 
- підставність або безпідставність позовних вимог у цій справі щодо застосування до позивача штрафних санкцій зумовлена саме необхідністю визначення моменту виконання позивачем обов`язку передати товар відповідачу; 
- судам необхідно встановити момент виконання продавцем обов`язку передати товар покупцю саме з урахуванням домовленості сторін, передбаченої у договорі.
26.12.2025 проведено автоматизований розподіл справи № 910/15635/24 за результатами якого її передано на розгляд судді Погрібній С.В.
Ухвалою суду від 26.12.2025 вказану справу прийнято до розгляду суддею Погрібною С.В. в загальному провадженні та призначено підготовче засідання на 13.01.2026.
Ухвалою суду від 13.01.2026 судом призначено підготовче засідання на 03.02.2026 о 15:00 год.
Ухвалою суду від 03.02.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 25.02.2026 об 11:00 год.
Протокольною ухвалою суду від 25.02.2026 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 17.03.2026 о 15:00 год.
Судове засідання, призначене на 17.03.2026 о 15:00, не відбулось у зв`язку із перебуванням судді у відпустці. 
Ухвалою суду від 23.03.2026 повідомлено, що наступне підготовче засідання відбудеться 14.04.26 о 15:00 год.
В обґрунтування позову зазначено, що 13.06.2023, за результатами проведених електронних торгів, між позивачем та відповідачем укладено Договір про закупівлю товарів №4600007672, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у визначений Договором строк передати у власність покупця штормовий одяг (костюм захисний), зазначені в специфікації, яка наведена в Додатку 1 до цього Договору, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі товари.
На виконання умов Договору поставки №4600007672 від 13.06.2023, позивач поставив відповідачу Товар, що підтверджується видатковими накладними: № 54 від 03.04.2024, відповідно до якої дата прийняття товару на складу покупця - 04.04.2024, видатковою накладною № 55 від 03.04.2024, відповідно до якої дата прийняття товару на складу покупця - 04.04.2024, та видатковою накладною № 79/1 від 30.05.2024, відповідно до якої дата прийняття товару на складу покупця - 06.06.2024.
У зв`язку з порушенням строків поставки товарів, відповідач застосував оперативно - господарські санкції у вигляді утримання штрафних санкцій (пені та штрафу) з сум, які підлягали виплати Постачальнику за поставлений товар, про що повідомив останнього:
- листом від 30.04.2024 № ТОВВИХ-24-6515 про утримання 6 710,40 грн штрафних санкцій із сум, які підлягали виплаті за поставлений товар за видатковою накладною від 03.04.2024 № 55;
- листом від 20.06.2024 № ТОВВИХ-24-9270 про утримання 170 533,60 грн штрафних санкцій із сум, які підлягали виплаті за поставлений товар за видатковою накладною від 30.05.2024 № 79/1.
Однак, позивач, заперечує проти застосування до нього оперативно - господарських санкцій з боку відповідача, оскільки однією із важливих умов, за наявності якої можливе застосування оперативно-господарських санкцій, в частині припинення зобов`язання, шляхом отримання суми нарахованих штрафних санкцій, які підлягають виплати постачальнику, є безспірність вимог, які утримаються, а саме відсутність спору щодо змісту та розміру зобов`язань.
Відповідач нарахував штрафні санкції за період, коли Товар уже знаходився на складі покупця, а безпідставне зволікання покупця у прийманні Товару за якістю, не може бути наслідком застосування до постачальника штрафних санкцій, передбачених п. 7.4. Договору, оскільки дії покупця у процесі прийняття товару за якістю, знаходяться поза волею постачальника, а строк поставки Товару, який передбачено Специфікацією № 1 не може бути зменшений на час прийняття товару покупцем.
За таких обставин, відповідач протиправно застосував до позивача оперативно - господарські санкції, тобто утримав грошові кошти, які є спірними. 
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, 09.01.2025, подав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 07-11/1600/25), в якому зазначив, що ним правомірно застосовано до позивача оперативно-господарські санкції у вигляді утримання штрафних санкцій (пені та штрафу) з сум, які підлягали виплаті позивачеві за поставлений Товар, у зв`язку з чим позовні вимоги у даній справі є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
В порушення умов п. 5.1 Договору, постачальник неналежно виконав свої зобов`язання щодо поставки Костюмів захисних, які мали бути поставлені на склад покупця (Київська область, м. Боярка. вул. С.Петлюри,49), у кількості 4 шт., у строк до 05.11.2023. 
Датою поставки Товарів за Договором є дата підписання Покупцем Акту приймання Товарів за кількістю та якістю. Поставку Товару відповідно до Акту приймання Товарів за кількістю та якістю №24-098 від 17.04.2024 здійснено лише 17.04.2024, чим прострочено виконання на 163 календарні дні. 
Такі дії є порушенням господарських зобов`язань, а тому оскільки постачальник порушив строки поставки Товарів, до нього застосовано штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1% від вартості Товарів, поставку яких прострочено, за кожен день такого прострочення в розмірі 4 694,40 грн, та штрафу у розмірі 7% вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за прострочення поставки Товарів понад 30 (тридцять) календарних днів в розмірі 2 016,00 грн. 
Враховуючи прострочення поставки товару ТОВ «Оператор ГТС України» було направлено на адресу позивача Вимогу від 18.04.2024 щодо сплати штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, що у загальному розмірі становить 6 710,40 грн., а також з огляду на те, що позивачем вказані штрафні санкції не були сплачені у строки, які були визначені у вимозі, то останньому було також направлено письмове повідомлення від 30.04.2024 про застосування оперативно-господарської санкції. 
Крім цього, в порушення умов п. 2.2 Договору, постачальник неналежно виконав свої зобов`язання щодо поставки Костюмів захисних, який мав бути поставлений на склад Покупця (Київська область, м. Боярка, вул. С. Петлюри, 49), у кількості 94 шт., у строк до 05.11.2023. 
Датою поставки Товарів за Договором є дата підписання покупцем Акту приймання Товарів за кількістю та якістю. Поставку Товару відповідно до Акту приймання Товарів за кількістю та якістю №24-154 від 07.06.2024 здійснено лише 07.06.2024, чим прострочено виконання на 216 календарних днів. 
Такі дії є порушенням господарських зобов`язань, а тому оскільки постачальник порушив строки поставки Товарів, до нього застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1% від вартості Товарів, поставку яких прострочено, за кожен день такого прострочення в розмірі 123 177,60 грн, та штрафу у розмірі 7% вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за прострочення поставки Товарів понад 30 (тридця календарних днів в розмірі 47 376,00 грн. 
Враховуючи прострочення поставки товару ТОВ «Оператор ГТС України» було направлено на адресу позивача Вимогу від 11.06.2024 щодо сплати штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, що у загальному розмірі становить 170 553,60 грн., а також з огляду на те, що позивач вказані штрафні санкції не були сплачені у строки, які були визначені у вимозі, то останньому б також направлено письмове повідомлення від 20.06.2024 про застосування оперативно-господарської санкції. 
Позивачем не заперечується порушення строків поставки Товару за Договором (прострочення виконання зобов`язання з поставки товарів), при цьому, одним із спростувань такого прострочення позивач безпідставно вважає здійснений відповідачем розрахунок штрафних санкцій у вимогах арифметично не правильним.
Позивач подав до суду відповідь на відзив (вх. № 07-11/3077/25), в якій заперечував проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначив, що першим днем прострочення є 07.11.2023, однак, відповідачем нараховані штрафні санкції, починаючи з 06.11.2023, коли строк поставки за договором ще не сплинув.
Крім того, зі змісту акту приймання товарів за кількість та якістю від 17.04.2024. вбачається, що товар за видатковою накладною № 55 від 03.04.2024 прибув на склад покупця 04.04.2024, а отже відповідач нарахував штрафні санкції за період з 04.04.2024 по 16.04.2024, коли Товар уже знаходився на складі покупця, а тому нарахування штрафних санкцій є неможливим.
20.01.2025 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив (вх. № 07-11/5121-25), доводи яких зводяться до доводів, викладених у відзиві на позовну заяву. 
08.01.2026 відповідач подав до суду додаткові пояснення у справі (вх. № 07-11/1136/26), викладені з урахуванням вказівок Верховного Суду, зазначених ним у постанові від 16.12.2025 у даній справі.
13.01.2026 позивач подав до суду додаткові пояснення у справі (вх. № 07-11/2372/26), які також викладені з урахуванням вказівок Верховного Суду, зазначених ним у постанові від 16.12.2025 у даній справі.
У своїх пояснення позивач вказав, що 13.06.2023, між позивачем та відповідачем, було укладено договір про закупівлю товарів №4600007672 від 13.06.2023, відповідно до п. 5.1. Договору постачальник зобов`язується передати покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації. 
Специфікацією (додаток №1) до Договору, встановлено строк поставки товару: 90 днів з дати отримання постачальником заявки. 
07.08.2023 позивачем було отримано Заявку на поставку Товарів, таким чином, кінцевий день поставки товару є 05.11.2023 (неділя).
Однак, з урахуванням вимог ч. 5, ст. 254 ЦК України кінцевий день поставки товару є 06.11.2023 (понеділок), як наслідок, першим днем прострочення поставки товару є 07.11.2023.
Утім, відповідачем нараховано штрафні санкції (за 06.11.2023), за період коли строк поставки за договором, ще не сплинув. 
В судовому засіданні 14.04.2026 судом проголошено вступну і резолютивну частини рішення. 
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, з урахування висновків Верховного Суду, зазначені у постанові від 16.12.2025, у цій справі, суд встановив наступне.
13.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецторг Трейд" (далі - Постачальник) укладено Договір № 4600007672 про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) на поставку Штормового одягу (Костюм захисний) (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність Покупця Штормовий одяг (Костюм захисний) (далі - Товари), зазначений у Специфікації, яка наведена в Додатку 1 до цього Договору (далі - Специфікація), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари (далі - Договір № 4600007672 від 13.06.2023).
Відповідно до п. 1.2. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 найменування (номенклатура, асортимент), кількість Товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації.
Відповідно до п. 3.1 Договору № 4600007672 від 13.06.2023 ціна цього Договору становить 5 767 200,00 грн з ПДВ.
Відповідно до п.п. 5.1., 5.3. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.
Поставка Товарів здійснюється на умовах DDP «Поставка зі сплатою мита» (місце поставки згідно Специфікації), ІНКОТЕРМС (Офіційні правила тлумачення торгівельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакція 2010 року), з урахуванням умов п. 5.1. цього Договору.
Поставка Товару здійснюється на підставі письмових заявок (далі - Заявка) від Покупця, які є невід`ємною частиною цього Договору. Покупець надсилає скан-копію підписаної уповноваженою особою Заявки електронним листом на електронну адресу Постачальника, зазначену в п. 14.12 цього Договору. Датою отримання Заявки Постачальником вважається дата надіслання відповідного електронного повідомлення Покупцем. Оригінали Заявок надсилаються Покупцем поштою на адресу Постачальника, вказану в розділі 15 цього Договору, цінним листом (з описом вкладення) з повідомлення про вручення або кур`єром під розписку. До моменту отримання оригіналу Заяви постачальником надіслані електронною поштою Заявки мають повну юридичну силу, породжують права і обов`язки для Сторін і можуть бути подані до судових інстанцій, як належні докази і не можуть спростовуватися сторонами.
Відповідно до п.п. 5.6., 5.7. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 право власності на Товари переходить від Постачальника до Покупця в дату прийняття Товарів Покупцем за видатковою накладною.
Приймання Покупцем Товарів за видатковою накладною не є підтвердженням належного виконання Постачальником його обов`язку з поставки Товарів за цим Договором та відсутності у Покупця претензій до Постачальника щодо якості та комплектності Товарів.
Відповідно до пункту 5.8. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 датою поставки Товарів за цим Договором є дата підписання Покупцем Акта приймання Товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.16. цього Договору та передачі Постачальником Покупцю в повному обсязі наступних документів (в рамках кожної поставки; перелічені документи повинні бути надані Постачальником одночасно із здійсненням поставки Товару): 
- видаткової накладної;
- документу про підтвердження якості товарів на кожну одиницю (або партію) товару, паспорт якості;
- документу про підтвердження гарантійних зобов`язань виробника на товар, рахунку-фактури;
- товарно-транспортної накладної;
- рахунку - фактури;
- документу про експлуатація Товарів: Інструкція з експлуатації Товарів;
- інших необхідних документів, якщо такі зазначені в Додатку № 2 до Договору.
Пунктом 5.16. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 передбачено, що приймання товарів за кількістю та якістю здійснюється шляхом підписання Акту приймання товарів за кількістю та якістю.
Приймання Товарів Покупцем розпочинається з перевірки якості та кількості поставленого Товару умовам цього Договору та вимогам Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, яка затверджена постановою Державного арбітража при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № п-6, та Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, яка затверджена постановою Державного арбітража при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № п-7, що застосовуються до правовідносин Сторін за цим Договором в тій частині, що не суперечать умовам, встановленим цим Договором.
Покупець в односторонньому порядку підписує Акт приймання Товарів за кількістю та якістю у порядку, передбаченому цим Договором. У випадку участі Постачальника у прийманні Товарів за кількістю та якістю, відповідний акт підписується обома Сторонами цього Договору.
Відповідно до пп. 6.3.1 Договору № 4600007672 від 13.06.2023 Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товарів у строки, встановлені цим Договором.
Відповідно до п. 7.4. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості Товарів, поставку яких построчено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товарів понад 30 (тридцять) календарних днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено.
Сплата пені та/або штрафу не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань за цим Договором.
Згідно з п. 7.10. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 зобов`язання Постачальника, встановлені даним Договором, забезпечується оперативно-господарськими санкціями, що передбачені ст. 236 Господарського кодексу України, зокрема, але не виключно. Покупець має право отримати суму нарахованих штрафних санкцій та збитків, заподіяних невиконанням та/або неналежним виконанням Договору Постачальником, з сум, які підлягають виплаті Постачальнику. Оперативно-господарська санкція застосовується до Постачальника після того, як він не сплатив у визначений строк штрафні санкції та/або збитки згідно з розрахунком штрафних санкцій та/або збитків, направленим на його адресу. Про застосування оперативно-господарської санкції Покупець зобов`язаний письмово повідомити Постачальника.
Відповідно до п. 7.12. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 нарахування штрафних санкцій починається з дня, що є наступним після останнього дня строку виконання зобов`язання, і закінчується в день, що передує дню виконання зобов`язання в повному обсязі.
Відповідно до п. 12.1. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 вказаний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.06.2024 (включно), а в частині розрахунків - до їх повного виконання.
Також між сторонами були підписані Додатки до Договору № 4600007672 від 13.06.2023, зокрема: Додаток 1 - Специфікація; Додаток 2 -Технічна та якісні характеристики товарів. 
Відповідно до Додатку 1 (Специфікації) до Договору № 4600007672 від 13.06.2023 ТОВ «Спецторг Трейд» повинно було поставити ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» Товар (Костюм захисний) у кількості 801 шт. Строк поставки - 90 календарних днів з дати отримання Постачальником Заявки. 
07.08.2023, на електронну адресу Постачальника, відповідно до п. 5.3. Договору від 13.06.2023 № 4600007672, було направлено Заявку на поставку № 1, відповідно до умов якої ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» просило ТОВ «Спецторг Трейд» поставити Товар (Костюм захисний, зріст 170-176; розмір 96-100) у кількості 39 шт.; Товар (Костюм захисний, зріст 182-188; розмір 104-108) у кількості 369 шт. та Товар (Костюм захисний, зріст 182-188; розмір 112-116) у кількості 393 шт., місце поставки: 08051, Київська область, м. Боярка, вул. С. Петлюри 49.
Відповідно до видаткової накладної № 55 від 03.04.2024 ТОВ «Спецторг Трейд» поставило ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» Товар, а саме Костюм захисний у кількості 4 шт.
Відповідно до видаткової накладної № 54 від 03.04.2024 ТОВ «Спецторг Трейд» поставило ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» Товар, а саме Костюм захисний у кількості 1 шт.
17.04.2024 уповноваженими особами ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» підписано Акт приймання товарів за кількістю та якістю № 24-098, зі змісту якого вбачається:
- дата початку проведення приймання ТМЦ - 17.04.2024; 
- дата закінчення проведення приймання ТМЦ - 17.04.2024;
- дата прибуття ТМЦ до розвантаження - 04.04.2024.
Вимогою від 18.04.2024 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» вимагало від ТОВ «Спецторг Трейд» у строк до 26.04.2024 перерахувати пеню у розмірі 4 694,40 грн та штраф у розмірі 2 016,00 грн, у зв`язку з порушення строків поставки Товару відповідно до Договору № 4600007672 від 13.06.2023.
Повідомленням про застосування оперативно - господарської санкції по Договору від 13.06.2023 № 4600007672 від 30.04.2024 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» повідомило ТОВ «Спецторг Трейд» про застосування до нього оперативно - господарської санкції, передбаченої п. 7.10 Договору № 4600007672 від 13.06.2023, та утримання суми штрафних санкцій у загальному розмірі 6 710,40 грн із сум грошових коштів 28 800,00 грн, які підлягають сплаті на користь ТОВ «Спецторг Трейд» за умовами Договору № 4600007672 від 13.06.2023 на підставі видаткової накладної від 03.04.2024 № 55.
Відповідно до розрахунку штрафних санкцій за Договором № 4600007672 від 13.06.2023, відповідачем, у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо строків поставки Товару (Костюм захисний у кількості 4 шт.) на 163 дня, за період з 06.11.2023 по 16.04.2024 нараховано позивачу пеню у розмір 4 694,40 грн та штраф у розмір 2 016,00 грн.
Відповідно до видаткової накладної № 79/1 від 30.05.2024 ТОВ «Спецторг Трейд» поставило ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» Товар, а саме Костюм захисний у кількості 94 шт.
07.06.2024 уповноваженими особами ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» підписано Акт приймання товарів за кількістю та якістю № 24-154, зі змісту якого вбачається:
- дата початку проведення приймання ТМЦ - 03.06.2024; 
- дата закінчення проведення приймання ТМЦ - 07.06.2024;
- дата прибуття ТМЦ до розвантаження - 31.05.2024.
Також зі змісту зазначеного Акту вбачається, що він був затверджений Начальником Боярського ЛВУМГ ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» 06.06.2024.
Вимогою від 11.06.2024 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» вимагало від ТОВ «Спецторг Трейд» у строк до 19.06.2024 перерахувати пеню у розмірі 123 177,60 грн та штраф у розмірі 47 376,00 грн, у зв`язку з порушення строків поставки Товару відповідно до Договору № 4600007672 від 13.06.2023.
Повідомленням про застосування оперативно - господарської санкції по Договору від 13.06.2023 № 4600007672 від 20.06.2024 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» повідомило ТОВ «Спецторг Трейд» про застосування до нього оперативно - господарської санкції, передбаченої п. 7.10 Договору № 4600007672 від 13.06.2023, та утримання суми штрафних санкцій у загальному розмірі 170 553,60 грн із сум грошових коштів 676 800,00 грн, які підлягають сплаті на користь ТОВ «Спецторг Трейд» за умовами Договору № 4600007672 від 13.06.2023 на підставі видаткової накладної від 30.05.2024 № 79/1.
Відповідно до розрахунку штрафних санкцій за Договором № 4600007672 від 13.06.2023, відповідачем, у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо строків поставки Товару (Костюм захисний у кількості 94 шт.) на 182 дня, за період з 06.11.2023 по 05.05.2024 нараховано позивачу пеню у розмір 123 177,60 грн та штраф у розмірі 47 376,00 грн.
Приймаючи рішення суд виходить з наступного:
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Приписами частини 1 статті 664 ЦК України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Згідно статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Момент виконання обов`язку продавця передати товар обумовлений статтею 664 цього ж Кодексу, яка передбачає, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Абзац другий цієї ж статті унормовує, що договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Відповідно до положень частини другої статті 689 ЦК України покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
У п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" міститься термін "первинний документ", що означає документ, який містить відомості про господарську операцію.
Видаткові накладні є первинними документами у силу вимог названого Закону, які підтверджують вчинення певної господарської операції - поставку товару. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до статті 1 цього ж Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
У справах № 927/833/18 та № 918/1026/20 Верховний Суд виснував, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, тобто судам під час розгляду справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо). Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (поставки товару). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальна поставка товару), а не первинні документи.
Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, у зв`язку з чим під час розгляду справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Наведена правова позиція є сталою у судовій практиці і викладена у постановах Верховного Суду від 28.12.2022 у справі № 520/1284/19, від 06.09.2022 у справі № 916/1195/21, від 08.06.2022 у справі № 912/1414/21, від 26.05.2022 у справі № 910/14900/19, від 21.09.2021 у справі № 918/1026/20, від 18.08.2020 у справі № 927/833/18, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18, від 04.11.2019 у справі № 905/49/15.
Суд вказує, що главою 24 ГК України (в редакції станом на дату укладання Договору) загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях настання господарсько-правової відповідальності.
Відповідно до ст. 216 ГК України (в редакції станом на дату укладання Договору) учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.
За частиною першою статті 217 ГК України (в редакції станом на дату укладання Договору) господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.
Поряд з цим, нормами статті 218 Господарського кодексу України (в редакції станом на дату укладання Договору) встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/12876/19 у постанові від 01.06.2021 зробила висновки про можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань, що передбачено частиною другою статті 231 ГК України. Звернула увагу також на те, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. 
У постановах від 20.08.2018 у справі № 905/2464/17, від 18.12.2019 у справі № 905/2336/18, від 20.10.2020 у справі № 905/267/19 Верховний Суд виснував, що особливістю оперативно-господарських санкцій є те, що, на відміну від штрафних санкцій, до яких вдаються виключно за рішенням суду, вони застосовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку, тобто без попередження заздалегідь. Оперативно-господарські санкції застосовують безпосередньо самі суб`єкти господарських відносин в оперативному порядку, тобто без звернення до судових або інших уповноважених органів, і без згоди іншої сторони зобов`язання - це, зокрема, є головною умовою застосування сторонами таких санкцій, про що має бути пряма вказівка в договорі. При цьому до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, які передбачено договором.
За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 13.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецторг Трейд" укладено Договір № 4600007672 про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) на поставку Штормового одягу (Костюм захисний) (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність Покупця Штормовий одяг (Костюм захисний) (далі - Товари), зазначений у Специфікації, яка наведена в Додатку 1 до цього Договору (далі - Специфікація), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари.
У відповідності до п. 1.2. Договору № 4600007672 від 13.06.2023, сторонами у Специфікації до Договору погоджено, що строк поставки Товару - 90 календарних днів з дати отримання Постачальником Заявки. 
07.08.2023, відповідно до п. 5.3. Договору № 4600007672 від 13.06.2023, на електронну адресу Постачальника (позивача) відповідачем було направлено Заявку на поставку № 1 Товарів, а саме Костюми захисні: зріст 170-176; розмір 96-100 у кількості 39 шт.; зріст 182-188; розмір 104-108 у кількості 369 шт. та зріст 182-188; розмір 112-116 у кількості 393 шт.
Таким чином, протягом 90 календарних днів з дати отримання Постачальником Заявки від 07.08.2023, останній повинен був поставити Покупцю (відповідачу) Товар, встановлений умовами Договору. 
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
З урахування того, що кінцевий день 90-денного строку припадав на вихідний день (05.11.2023), то визначений умовами Специфікації строк поставки є наступний робочий день, а саме 06.11.2023.
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача в цій частині, натомість, відхиляє доводи відповідача, що останнім днем строку є 05.11.2023.
Суд звертає увагу, що сторонами Договору № 4600007672 від 13.06.2023 були погоджені умови та порядок виконання зобов`язань за цим Договором. Жодних претензій та заперечень з цього приводу матеріали справи не містять.
Як вбачається з матеріалів справи, 03.04.2024 сторонами укладені видаткові накладні № 54 та № 55 від 03.04.2024 щодо поставки ТОВ «Спецторг Трейд» ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» Товару.
30.05.2024 укладена видаткова накладна № 79/1 щодо поставки ТОВ «Спецторг Трейд» ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» Товару.
Також матеріали справи містять, підписані уповноваженими особами ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» Акти приймання товарів за кількістю та якістю, зокрема Акт № 24-098 від 17.04.2024 та Акт № 24-154 від 07.06.2024.
Суд зауважує, що сторонами у Договорі № 4600007672 від 13.06.2023, відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 664 ЦК України, встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар ніж передбаченим у пп. 1.2 ч. 1 цієї статті.
Зокрема, приймання Покупцем Товарів за видатковою накладною не є підтвердженням належного виконання Постачальником його обов`язку з поставки Товарів за цим Договором та відсутності у Покупця претензій до Постачальника щодо якості та комплектності Товарів (п. 5.7. Договору № 4600007672 від 13.06.2023).
Відповідно до пункту 5.8. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 датою поставки Товарів за цим Договором є дата підписання Покупцем Акта приймання Товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.16. цього Договору та передачі Постачальником Покупцю в повному обсязі документів, передбачених цим пунктом.
Пунктом 5.16. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 передбачено, що приймання товарів за кількістю та якістю здійснюється шляхом підписання Акту приймання товарів за кількістю та якістю.
Таким чином, суд виснує, що підтвердження належного виконання Постачальником обов`язку з поставки Товарів за Договором № 4600007672 від 13.06.2023 є саме дата підписання Покупцем Акта приймання Товарів, а не видаткова накладна, а тому доводи позивача в цій частині відхиляються.
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що Товар за видатковою накладною № 55 від 03.04.2024 отримано відповідачем - 17.04.2024, а за видатковою накладною № 79/1 від 30.05.2024 - 07.06.2024 відповідно, що підтверджується вищезазначеними Актами приймання товарів за кількістю та якістю, підписаними відповідачем.
Такими чином, позивачем не доведено відсутності підстав для нарахування відповідачем пені та штрафу згідно з оскаржуваними у даній справі оперативно-господарськими санкціями, оформленими листами № ТОВВИХ-24-6515 від 30.04.2024, а також № ТОВВИХ-24-9270 від 20.06.2024, оскільки як встановлено судом, позивачем допущено порушення зобов`язання щодо строку поставки Товару.
Доводи позивача щодо того, що відповідач нарахував штрафні санкції за період, коли Товар уже знаходився на його складі, а безпідставне зволікання у прийманні Товару за якістю, не може бути наслідком застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених п. 7.4. Договору, судом до увагу не приймаються, оскільки як вже було зазначено судом вище, граничний строк поставки Товарів за укладеним Договором - 06.11.2023, водночас, якщо припустити, що відповідач допустив безпідставне зволікання приймання Товарів, що позивачем у цій справі не доведене, зазначене не спростовує факт того, що Товар був поставлений відповідачу у 2024 році, що підтверджується і видатковими накладними, і Актами приймання товарів за кількістю та якістю та не заперечується сторонами.
Відповідно до п. 7.4. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості Товарів, поставку яких построчено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товарів понад 30 (тридцять) календарних днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено.
Згідно з п. 7.10. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 зобов`язання Постачальника, встановлені даним Договором, забезпечується оперативно-господарськими санкціями, що передбачені ст. 236 Господарського кодексу України, зокрема, але не виключно. Покупець має право отримати суму нарахованих штрафних санкцій та збитків, заподіяних невиконанням та/або неналежним виконанням Договору Постачальником, з сум, які підлягають виплаті Постачальнику. Оперативно-господарська санкція застосовується до Постачальника після того, як він не сплатив у визначений строк штрафні санкції та/або збитки згідно з розрахунком штрафних санкцій та/або збитків, направленим на його адресу. Про застосування оперативно-господарської санкції Покупець зобов`язаний письмово повідомити Постачальника.
Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача щодо неправильного розрахунку пені, здійсненого відповідачем.
Відповідно до п. 7.12. Договору № 4600007672 від 13.06.2023 нарахування штрафних санкцій починається з дня, що є наступним після останнього дня строку виконання зобов`язання, і закінчується в день, що передує дню виконання зобов`язання в повному обсязі.
Відповідно до розрахунку штрафних санкцій за Договором № 4600007672 від 13.06.2023, відповідачем, у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо строків поставки Товару (Костюм захисний у кількості 4 шт.) на 163 дня, за період з 06.11.2023 по 16.04.2024 нараховано позивачу пеню у розмір 4 694,40 грн та штраф у розмірі 2 016,00 грн.
Відповідно до розрахунку штрафних санкцій за Договором № 4600007672 від 13.06.2023, відповідачем, у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо строків поставки Товару (Костюм захисний у кількості 94 шт.) на 182 дня, за період з 06.11.2023 по 05.05.2024 нараховано позивачу пеню у розмір 123 177,60 грн та штраф у розмірі 47 376,00 грн.
Однак, оскільки судом встановлено, що останнім днем строку виконання зобов`язання є 06.11.2023, то нарахування штрафних санкцій повинно було починатися з наступного після останнього дня строку виконання зобов`язання, а саме з 07.11.2023.
Отже, відповідачем неправильно визначено початкову дату нарахування пені.
За розрахунком суду, розмір пені за видатковою накладною № 55 від 03.04.2024 за період з 07.11.2023 по 16.04.2024 становить 4 665,60 грн, а за видатковою накладною № 79/1 від 30.05.2024 за період з 07.11.2023 по 05.05.2024 розмір пені становить 122 500,80 грн.
Таким чином, у зв`язку з неправильним визначенням періоду нарахування пені, відповідачем безпідставно нараховано пеню в розмірі 676,80,00 грн за прострочення зобов`язання з поставки за видатковою накладною № 79/1 від 30.05.2024 та пеню в розмірі 28,80 грн за прострочення зобов`язання з поставки за видатковою накладною № 55 від 03.04.2024.
Водночас, наведене вище не спростовує можливість застосування до відповідача оперативно-господарських санкцій в інших нарахованих згідно з листами № ТОВВИХ-24-6515 від 30.04.2024 та № ТОВВИХ-24-9270 від 20.06.2024 сумах, оскільки, як вже було зазначено судом, позивачем були порушені умови Договору щодо строків поставки Товарів, що в свою чергу є підставою для застосування до позивача оперативно-господарських санкцій, які встановлені умовами Договору № 4600007672 від 13.06.2023.
Щодо доводів позовної заяви в частині того, що оскільки змінити оперативно господарську санкцію в судовому порядку не можливо, то предметом позовних вимог є скасування оперативно - господарських санкцій у повному обсязі, суд зазначає наступне.
Як вже було зазначено вище, судом не встановлено підстав для повного скасування оперативно - господарських санкцій, застосованих відповідачем до позивача, оскільки позивач порушив умови Договору в частині строків поставки Товарів, тобто, зазначені оперативно - господарські санкції були застосовані до нього правомірно.
Водночас, як також встановлено судом, відповідачем було неправильно визначено початкову дату нарахування пені, що в свою чергу є підставою для скасування оперативно - господарської санкції в сумі, яка була неправомірно (надлишково) нарахована відповідачем.
Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду відповідають як умовам Договору № 4600007672 від 13.06.2023, так і нормам чинного законодавства України, оскільки судом в даному випадку проведено корегування (зменшення) обсягу санкції без її повного скасування, з огляду на наступне. 
Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Умовами договору, зокрема п. 7.12. встановлено, що нарахування штрафних санкцій починається з дня, що є наступним після останнього дня строку виконання зобов`язання, і закінчується в день, що передує дню виконання зобов`язання в повному обсязі.
Таким чином, оскільки судом встановлено порушення прав та інтересів позивача в частині того, що відповідачем було нараховано пеню у розмірі більшому ніж позивач повинен сплатити за порушення умов Договору, а також те, що умовами Договору визначено порядок нарахування та стягнення оперативно - господарських санкцій, а неправильне визначення відповідачем початкової дати нарахування пені призвело до порушення умов Договору та прав позивача в цій частині, то наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог, з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") наголошено, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.12.2020 року у справі №904/1103/20 та від 25.06.2020 року у справі №924/266/18.
Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 року зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
Суд також зважає, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України"). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі №924/1351/20(924/214/22).
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.
Суд зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 у справі № 910/15635/24 були скасовані, а справа була направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.
Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду у своїх правових висновках, зокрема в ухвалах від 30.03.2021 у справі № 911/2390/18 та від 19.01.2023 у справі № 500/2632/19, наголосила, що у випадках, коли суд апеляційної чи касаційної інстанції скасовує судове рішення та передає справу на новий розгляд, остаточне вирішення питання про розподіл судових витрат (у тому числі витрат, понесених у попередніх інстанціях) покладається на той суд, який ухвалює рішення за результатами повторного розгляду.
Відтак, суд першої інстанції після нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, має самостійно вирішити це питання, з урахуванням фактичного результату спору.
Ця правова позиція є сталою та послідовною, що підтверджується також постановами Верховного Суду у справах: № 924/600/21 (від 20.04.2023), № 924/862/21 (від 20.06.2023), № 903/972/20 (від 03.11.2023), а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2023 у справі № 199/3152/20.
На підставі вищезазначеного, з урахуванням того, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, кожна з яких задоволена частково, то витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на позивача та відповідача порівну в розмірі 2 422,40 грн на кожну зі сторін.
Керуючись статтями 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Скасувати оперативно-господарську санкцію № ТОВВИХ-24-6515 від 30.04.2024 у розмірі 28,80,00 грн, застосовану Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (код 42795490) до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТОРГ ТРЕЙД" (код 40465034) у вигляді утримання штрафних санкцій з сум, які підлягали виплаті постачальнику за поставлений товар за видатковою накладною № 55 від 03.04.2024.
3. Скасувати оперативно-господарську санкцію № ТОВВИХ-24-9270 від 20.06.2024 у розмірі 676,80 грн, застосовану Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (код 42795490) до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТОРГ ТРЕЙД" (код 40465034) у вигляді утримання штрафних санкцій з сум, які підлягали виплаті постачальнику за поставлений товар за видатковою накладною № 79/1 від 30.05.2024.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (адреса: 03065, м. Київ, просп. Любомира Гузара, 44; код ЄДРПОУ: 42795490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТОРГ ТРЕЙД" (адреса: 76006, м. Івано-Франківськ, вул. Максимовича, 15, каб. 2, код 40465034) 2 422,40 грн судового збору.
Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені статтями 256, 257 ГПК України.
Повний текст складено 24.04.2026.

Суддя Світлана ПОГРІБНА