ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року   Справа № 906/168/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. ,  суддя Маціщук А.В. 

секретар судового засідання Кужель Є. М.
розглянувши у відкритому судовому матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Цегла" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 5 лютого 2026 року по справі №906/163/21 (суддя - Тимошенко О.М.)
час та місце постановлення ухвали: 5 лютого 2026 року; м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Цегла" 
до Попільнянської селищної об`єднаної територіальної громади 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -  ОСОБА_1 
про визнання протиправним та скасування рішення
за участю представників:
від Позивача, Відповідача та Третьої особи - не з`явилися

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Цегла" (надалі – Позивач) звернулося в Господарський суд Житомирської області з позовом до Попільнянської селищної об`єднаної територіальної громади (надалі – Відповідач) про визнати протиправним та скасувати рішення Парипської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 21 жовтня 2008 року про передачу майна в комунальну власність громади та поставлення на баланс сільської ради об`єкт житлового фонду приміщення гуртожитку.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірним рішенням фактично скасовано право власності Позивача на частину нерухомого майна цілісного майнового комплексу "Цегельний завод", що на плані позначена під літ. Е - 73,5 кв.м.. При цьомуПозивач констатує, що увесь цілісний майновий комплекс був куплений Позивачем 2 липня 2004 року, що підтверджено договором купівлі-продажу. 
Ухвалою місцевого господарського суду від 23 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 березня 2021 року.
У підготовчому засіданні 22 березня 2021 року суд ухвалив: задовольнити клопотання представника Позивача про витребування доказів; залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (надалі – Третя особа); відкласти підготовче засідання на 12 квітня 2021 року о 10:30 год.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 5 лютого 2026 року, з підстав, наведених у даній ухвалі, позовну заяву залишено без розгляду (том 2, а.с. 61). 
Приймаючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що в резолютивній частині ухвали від 21 січня 2021 року суд зазначив про залишення позовної заяви залишити без руху, а також встановив строк для усунення недоліків - 5 днів з дня вручення цієї ухвали. 
Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що Позивач отримав вказану ухвалу через Електронний кабінет у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи – 22 січня 2026 року о 19:54, констатуючи, що останнім днем встановленого цією ухвалою п`ятиденного строку є 28 січня 2026 року, який Позивачем пропущено, оскільки заява про усунення недоліків подана Позивачем 29 січня 2026 року. Судом першої інстанції також зазначено, що клопотання про продовження/поновлення встановленого судом строку (який є максимально можливий) Позивачем не подано.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 2, а.с. 69-73) в якій з підстав, висвітлених в ній, просив ухвалу місцевого господарського суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Мотивуючи дану апеляційну скаргу Позивач, зокрема, виходив з того, що сама лише незгода суду щодо кола відповідачів та їх правового статусу (найменування) не є підставою ні для повернення позову, ні для залишення його без розгляду. Позивач вважає, що вказане може мати інші процесуальні наслідки, наголошуючи, що після відкриття провадження у справі сторона не позбавлена права подати клопотання про заміну відповідача на належного. Скаржник вказав, що формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя. Позивач вказав, що суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги Закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 13 ГПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально, та без вагомих на те підстав залишив позовну заяву без руху, і в ухвалі без руху від 21 січня 2026 року суд першої інстанції не визначив вид, назву, особливості, зміст та тип заяви, яку необхідно подати до суду на виконання вимог цієї ухвали. 
Також з позиції Позивача, вільне тлумачення судом виключних підстав для залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі, призвело до припинення розгляду справи, який тягнувся з 2021 року, що само по собі є свідченням хибності обраного судом підходу.
Скаржник вказав, що будучи проінформованим під час підготовчого засідання 21 січня 2026 року про залишення позовної заяви без руху, та не будучи обізнаним про підставу та обгрунтування ухвали у зв`язку з її не отриманням жодними засобами зв`язку, адвокат Андрій Сачок, як учасник судового процесу, діючи в інтересах свого клієнта, вже 23 січня 2026 року засобами поштового зв`язку надіслав заяву на виконання вимог ухвали суду на адресу третьої особи, що підтверджується описом вкладень до цінного листа та поштовим повідомленням за №1001400718792.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 2 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження в справі № 906/168/21 за апеляційною скаргою Позивача. Запропоновано Відповідачу надати відзив на апеляційну скаргу Позивача з доказами його надсилання. 
Ухвалою апеляційного господарського суду від 2 березня 2026 року проведення підготовчих дій закінчено; призначено розгляд апеляційної скарги на 22 квітня 2026 року об 14:00 год..
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21 квітня 2026 року, з підстав, наведених в даній ухвалі, відмовлено у задоволенні заяви представника Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В судове засідання від 22 квітня 2026 року представники Позивача, Відповідача, Третьої особи не з`явилися. 
Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В силу дії частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Згідно частин 1-4 статті 120 ГПК України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою; суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень; ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи.
Зі змісту ухвали від 23 березня 2026 року вбачається, що суд в пункті 2 повідомив сторін про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначене статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, що по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншим міркуваннями в судовому процесі. 
З огляду на що, колегія апеляційного господарського суду вбачає за можливим розглядати дану апеляційну скаргу без участі представників Позивача, Відповідача, Третьої особи за наявними в матеріалах справи доказами.
Поряд з тим, Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу Позивача.
Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та пояснень стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, Північно – західного апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу Позивача слід задоволити, оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до місцевого господарського суду для подальшого розгляду.

При цьому, апеляційний господарський суд виходив з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся в Господарський суд Житомирської області з позовом до Відповідача про визнати протиправним та скасувати рішення Парипської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 21 жовтня 2008 року про передачу майна в комунальну власність громади та поставлення на баланс сільської ради об`єкту житлового фонду приміщення гуртожитку.
Обґрунтовуючи наявність підстав для його звернення з даним позовом Позивач вказує, що спірним рішенням фактично скасовано право власності Позивача на частини нерухомого майна цілісного майнового комплексу "Цегельний завод", який куплений Позивачем 2 липня 2004 року, що ніби то підтверджено договором купівлі-продажу. 
Ухвалою місцевого господарського суду від 23 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 березня 2021 року.
У підготовчому засіданні 22 березня 2021 року суд першої інстанції ухвалив: задовольнити клопотання представника Позивача про витребування доказів; а також залучив до участі у справі Третю особу; відкласти підготовче засідання на 12 квітня 2021 року о 10:30 год.
У підготовчому засіданні, котре відбулося, 12 квітня 2021 року суд першої інстанції ухвалив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосив у судовому засіданні перерву до 11 травня 2021 року.
У підготовчому засіданні, що відбулися 11 травня 2021 року місцевий господарський суд ухвалив продовжити перерву в судовому засіданні до 25 травня 2021 року.
У підготовчому засіданні 25 травня 2021 року Господарський суд Житомирської області ухвалив визнати поважною причину неявки представника Позивача в судове засідання та відкласти підготовче засідання на 1 липня 2021 року о 10:30 год.
Ухвалою місцевого господарського суду від 22 липня 2021 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу. Проведення експертизи доручено Житомирському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 26 серпня 2021 року суд поновив провадження у справі, призначив судове засідання на 13 вересня 2021 року та запропонував учасникам процесу викласти письмово свою позицію щодо клопотання експерта.
Ухвалою суду першої інстанції від 11 листопада 2021 року суд поновив провадження у справі №906/168/21 та призначив підготовче судове засідання на 23 листопада 2021 року.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 7 лютого 2025 року задоволено клопотання експерта Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. 
Ухвалою від 14 листопада 2025 року судом поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 2 грудня 2025 року о 10:30 год..
2 грудня 2025 року ухвалою місцевого господарського суду від відкладено підготовче засідання на 23 грудня 2025 року о 10:30.
Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Житомир та Житомирській області 23 грудня 2025 року о 10 год. 05 хв. повітряної тривоги, судове засідання по справі №906/168/21 о 10 год. 30 хв. не відбулося.
Ухвалою місцевого господарського суду від 29 грудня 2025 року призначено судове засідання на 21 січня 2026 р. о 10:15 год.. 
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21 січня 2026 року, яка занесена до протоколу судового засідання, позовна заява Позивача залишена без руху.
В ухвалі місцевого господарського суду від 21 січня 2026 року суд зазначив таке: в якості відповідача Позивач у позовній заяві зазначив Попільнянську селищну об`єднану територіальну громаду з кодом ЄДРПОУ 04347226; судом отримано відповідь з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якої вбачається, що код ЄДРПОУ 04347226 має юридична особа - Попільнянська селищна рада; відповідно до частини 3 статті 162 ГПК України : Позовна заява, серед іншого повинна містити повне найменування юридичних осіб сторін, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; натомість у позовній заяві найменування Відповідача не відповідає зазначеному у заяву ідентифікаційному коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі; відповідно до частини 11 статті 176 ГПК України: суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
З урахуванням викладеного Господарський суд Житомирьскої області залишив позовну заяви без руху та в резолютивній частині ухвали суд встановив строк для усунення недоліків - 5 днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 5 лютого 2026 року, з підстав, наведених у даній ухвалі, позовну заяву залишено без розгляду, що і є предметом оскарження поданої Позивачем апеляційної скарги.

Зважаючи на основний довід апеляційної скарги Позивача щодо порушення місцевим господарським судом під час винесення оскаржуваної ухвали норм процесуального права, шляхом винесення ухвали про залишення позову без розгляду після 5 років розгляду справи, колегія суддів зауважує наступне.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.
Згідно частини 2 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: найменування господарського суду, прізвище та ініціали судді, який відкрив провадження у справі, номер справи; найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб); предмет та підстави позову; за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа; дата, час і місце підготовчого засідання, якщо справа буде розглядатися в порядку загального позовного провадження; дата, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті, якщо справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; результат вирішення заяв і клопотань позивача, що надійшли разом із позовною заявою, якщо їх вирішення не потребує виклику сторін; строк для подання відповідачем відзиву на позов; строк подання пояснень третіми особами, яких було залучено при відкритті провадження у справі; строки для подання відповіді на відзив та заперечень, якщо справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження; веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.
Як передбачено частинами 11, 12, 13 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Відтак, законодавець приймаючи Кодекс надав суду можливість застосування частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України саме на стадії відкриття провадження по справі, що регулюється главою 2 розділу III ГПК України (позовне провадження), тобто до початку проведення судом підготовчого провадження, що регулюється главою 3 розділу III ГПК України, і котре у даній справі розпочалося 22 березня 2021 року (перше підготовче засідання, що проведено місцевим господарським судом з повідомленням учасників справи, відповідно до частини 1 статі 182 ГПК України).
Згідно з частиною 1 статтею 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 45 ГПК Україні сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особі, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Відтак з настанням стадії підготовчого провадження (за главою 3 розділу III ГПК України) суд, з позиції апеляційного господарського суду не мав права застосовувати частину 11 статті 176 ГПК України у разі не виявлення ним до початку проведення першого підготовчого засідання недоліків позовної заяви щодо невірного зазначення відповідача, а мав би керуватися пунктом 1 частини 1 статті 177 ГПК України, а саме: виконуючи завдання підготовчого провадження остаточно визначити не лише предмет спору та характер спірних правовідносин і позовних вимог, але й склад учасників судового засідання та при необхідності (та наявності відповідної заяви) змінити відповідача по справі.
В даному ж випадку, враховуючи те, що відповідну дію суд першої інстанції вчинив не лише після закінчення стадії відкриття провадження у справі, але й після проведення ним експертиз та більш ніж через п`ять років після відкриття провадження по справі, суд апеляційної інстанції вважає такі дії місцевого господарського суду не лише надмірним формалізмом але й такими, що суперечать статтям 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Разом з цим Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 2 травня 2013 року, "Папазова та інші проти України" від 15 березня 2012 року).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Водночас колегія суду констатує, що стаття 13 Європейської конвенції з прав людини (ЄКПЛ) гарантує право на ефективний засіб юридичного захисту. Це означає, що кожен, чиї права, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене офіційними особами.
В українському законодавстві це право закріплено у статті 55 Конституції України. 
В той же час, при дослідженні матеріалів справи апеляційним господарським судом встановлено, що суд першої інстанції розглядаючи дану справу з 19 лютого 2021 року до моменту винесення оскаржуваної ухвали – 5 лютого 2026 року, вчиняючи цілу низку процесуальних дій, щодо залучення Третьої особи, витребування нових доказів, призначення експертизи, зупинення провадження, поновлення провадження, лише після п`ятирічного строку розгляду справи - 21 січня 2026 року таки визначає невірність визначення Позивачем Відповідача та виносить ухвалу про залишення позовної заяви без руху на підставі частини 3 статті 162 ГПК України з підстав невідповідності ідентифікаційного коду зазначеному в позовній заяві Відповідачу, не звернув уваги на стадію на котрій перебувала дана справа на момент вчинення цієї дії (що описано вище) та не звернувши увагу, що для даної стадії законодавець визначив стосовно відповідних випадків процесуальний механізм, встановлений у пункті 1 частини 1 статті 177 ГПК України. 
При цьому упродовж 5 років, судом першої інстанції здійснювалося повідомлення такого відповідача про слухання справи на його юридичну адресу без будь-якого застереження чи виникнення сумнів у невідповідності визначеного Позивачем відповідача та без вчинення ним дії описаної в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 21 січня 2026 року, а саме дій спрямованих на отримання відповіді з ЄДР щодо коду 04347226. 
Окрім того, в матеріалах справи є клопотання по справі (том 1, а.с. 48, 112, 120, 159, 172, том 2, а.с. 24-25), подані Відповідачем котрі подавалися саме від Попільнянської селищної ради (а не Попільнянської селищної територіальної громади), котрі приймалися судом першої інстанції без будь-якого зауваження чи сумнівів.
Все вищеописане в сукупності з фактом залишення позовної заяви без руху аж через п`ять років після відкриття провадження у цій справі свідчить про наявність у діях місцевого господарського суду, в частині винесення ухвали про залишення позовної заяви без руху (від 21 січня 2026 року) та винесення оспорюваної ухвали (від 5 лютого 2026 року) про залишення позовної заяви без розгляду, ознак надмірного формалізму, що оцінюється колегією суду критично.

При цьому судом апеляційної інстанції враховується, що залучений відповідач та зазначений Позивачем в позовній заяві Відповідач не є кардинально різними особами, оскільки Попільнянська селищна територіальна громада це утворена під час реформи децентралізації адміністративно-територіальна одиниця в Україні, де суміжні села, селища або міста добровільно об`єдналися навколо центру, отримавши власні виборні органи, прямі бюджетні відносини з державою та повноваження для вирішення місцевих питань. Водночас Попільнянська селищна рада це виборний орган місцевого самоврядування, який представляє Попільнянську територіальну громаду та здійснює саме від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Тобто, в даному випадку є достатнім з огляду на усе вищеописане, діючи з призми пункту 1 частини 1 статті 177 ГПК України, здійснити остаточне визначення складу учасників та за відповідною заявою Позивача (письмовою або ж усною) замінити первісно визначеного у позовній заяві Відповідача на належного - Попільнянську селищну раду. 
Апеляційний господарський суд підсумовуючи усе вищеописане ще раз наголошує, що Європейський суд з прав людини зазначає, що суди повинні уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості. Надмірний формалізм — це занадто формальне ставлення до вимог, що перешкоджає реальному доступу до суду, це не лише порушення процедури, а й "кумулятивний ефект" процедурних порушень, що робить рішення свавільним. Надмірний формалізм визнається порушенням права на справедливий суд, коли суддя чи орган влади ставить букву закону вище за його дух.

Враховуючи все наведене вище, зважаючи на встановленні процесуальні порушення, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкових висновків про наявність у нього на стадії проведення підготовчого провадження залишити позовну заяву без розгляду на підставі частини 11 статті 176 ГПК України (після закінчення стадії відкриття провадження у справі (глава 2 розділу III ГПК України) по справі та п`ятирічного її розгляду, на стадії підготовчого провадження (глава 3 розділу III ГПК України).
Дане ж, в свою чергу, призвело до помилкового винесення ухвали про залишення позовної заяви без руху та про залишення позовної заяви без розгляду. 
Відповідно до частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про залишення позову (заяви) без розгляду (пункт 11).
Згідно з частиною 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Статтею 275 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
При цьому, в силу дії статті 280 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до частини 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги Позивача, скасування ухвали Господарського суду Житомирської області від 5 лютого 2026 року в справі №906/168/21 та направлення справи (позовної заяви) до суду першої інстанції для розгляду.
З урахуванням положень стаття 129 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд не вирішує питання щодо відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позивачем апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, оскільки не вирішує спір по суті. Такий (судовий збір) підлягає розподілу за наслідками вирішення спору Господарським судом Рівненської області.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цегла" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 5 лютого 2026 року по справі №906/163/21 - задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 5 лютого 2026 року по справі №906/163/21 - скасувати.
3. Справу № 906/168/21 направити до Господарського суду Житомирської області для подальшого розгляду.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
5. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 28 квітня 2026 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р. 

Суддя Бучинська Г.Б. 

Суддя Маціщук А.В.