ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026 м.Дніпро Справа № 904/2615/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Кошлі А.О., суддів: Демчини Т.Ю., Стефанів Т.В.,
за участі секретаря судового засідання: Кахикало А.С.
представника позивача (апелянт) – не з`явився 
представника відповідача – Явтух О.Г.
представника третьої особи – Вагнер Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 (повне рішення складено 02.02.2026) по справі № 904/2615/23 (суддя Євстигнеєва Н.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія», м. Київ
до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», м. Дніпро
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Укртрансгаз», м. Київ
про визнання зобов`язання припиненим виконанням
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад змісту рішення господарського суду першої інстанції:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», у якому просить визнати зобов`язання ТОВ «ЙЕ Енергія» перед АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» у частині передачі газу у підземному сховищі обсягом 5 918 000,00 куб.м. у лютому 2023 року припиненим виконанням, проведеним належним чином.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.04.2020 між сторонами укладено договір купівлі-продажу природного газу №12А167-132-20, на виконання якого позивач передав відповідачу природний газ обсягом 5 918,00 тис. куб.м. у лютому 2023 року, що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання-передачі природного газу №РГК83000097 від 28.02.2023 та торговими сповіщеннями, поданими через інформаційну платформу АТ «Укртрансгаз». Позивач стверджує, що природний газ, переданий відповідачу, належав йому на праві власності як частина обсягу 88 508,631 тис. куб.м., набутого на підставі актів приватного виконавця в межах виконавчих проваджень за рішеннями Господарського суду Луганської області у справах №913/561/17, №913/872/17, №913/873/17. Однак відповідач заперечив отримання товару.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 (повне рішення складено 02.02.2026) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Укртрансгаз», про визнання зобов`язання припиненим виконанням — відмовлено. Судові витрати, понесені ТОВ «ЙЕ Енергія», покладено на позивача.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами 16.04.2020 укладено договір купівлі-продажу природного газу №12А167-132-20, за умовами якого позивач зобов`язався передати відповідачу природний газ у віртуальній торговій точці в газотранспортній системі або підземних сховищах газу. Суд встановив, що у лютому 2023 року через інформаційну платформу оператора газосховищ від ТОВ «ЙЕ Енергія» було подано торгове сповіщення на відчуження обсягу 5 918 000,00 куб.м. на користь АТ «Дніпропетровськгаз», яке було відхилено з причин недостатності обсягу природного газу на рахунку зберігання ТОВ «ЙЕ Енергія». На момент обробки торгових сповіщень на рахунку зберігання позивача обліковувалось лише 0,13 куб.м. Суд першої інстанції послався на преюдиційні обставини, встановлені у справах №910/4766/23, №909/485/23, №906/710/23, №918/337/23, №907/417/23, №924/355/23, якими підтверджено відсутність у ТОВ «ЙЕ Енергія» у лютому 2023 року природного газу в обсязі 88 508,631 тис. куб.м. 
Господарський суд зазначив, що інформація в актах приватного виконавця від 22.06.2021 та 28.09.2021 суперечить інформації в актах про рух природного газу в газосховищах, підписаних між АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «ЙЕ Енергія» без заперечень з боку позивача. 
Застосовуючи стандарт вірогідності доказів, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами виконання своїх зобов`язань з передання відповідачу природного газу у лютому 2023 року обсягом 5 918 000,00 куб.м., а також не подав акт, погоджений з оператором газосховищ, який відповідно до п. 3.4 договору є первинним документом, що підтверджує здійснення господарської операції з передачі природного газу у ПСГ.
Не погодившись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 у справі №904/2615/23, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 у справі №904/2615/23 повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ЙЕ Енергія» до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про визнання зобов`язання припиненим виконанням задовольнити повністю.
Зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, що відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для його скасування.
Апелянт зазначає, що 16.04.2020 між ТОВ «ЙЕ Енергія» та АТ «Дніпропетровськгаз» укладено договір купівлі-продажу природного газу №12А167-132-20, за умовами якого продавець зобов`язався передати покупцю природний газ обсягом 43 000 000 куб.м. Відповідно до п. 3.1 договору право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у віртуальній торговій точці в газотранспортній системі або в підземних сховищах газу. Між сторонами підписано акт №РГК83000097 від 28.02.2023 приймання-передачі природного газу, згідно з яким позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ у лютому 2023 року обсягом 5 918,00 тис. куб.м. Апелянт наголошує, що право власності на предмет договору перейшло до відповідача, про що свідчить підписаний обома сторонами акт приймання-передачі, а будь-яких інших умов для настання переходу права власності договором не встановлено.
Апелянт стверджує, що надав як доказ торгові сповіщення на відчуження 5 918,00 тис. куб.м. природного газу та підписані обома сторонами акти приймання-передачі, які в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є первинними документами та підтверджують факт проведення господарської операції.
За доводами скаржника, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доказам щодо належності права власності на природний газ, переданий АТ «Дніпропетровськгаз», саме позивачу. Суд фактично підмінив предмет доказування: замість того, щоб оцінити правові підстави переходу права власності на підставі рішень суду і актів виконавця, він дослідив лише фізичний облік у системі оператора ГТС. Апелянт вважає такий підхід помилковим, оскільки зобов`язання припиняється фактичним виконанням, якщо воно документально оформлене належним чином відповідно до ст. 599 ЦК України.
Крім того, скаржник стверджує, що суд неправильно оцінив юридичне значення актів приватного виконавця. Приватний виконавець є суб`єктом владних повноважень, який діє на підставі Закону України «Про виконавче провадження», а складені ним акти мають характер офіційних документів, що посвідчують юридичні факти у сфері виконання судових рішень. Той факт, що природний газ зберігався у газотранспортній системі, не робить дії виконавця незаконними чи формальними. Висновок суду про «фіктивність» актів виконавця, на думку апелянта, не має належного правового обґрунтування, оскільки суд поставив під сумнів достовірність офіційного документа без жодного доказу.
На переконання скаржника, суд першої інстанції обмежився формальною констатацією відсутності газу в системі оператора, ігноруючи повний ланцюг документів: наявність судових рішень, що набрали законної сили; наявність виконавчих проваджень; акти передачі газу в межах цих проваджень; подані торгові сповіщення і акт приймання-передачі між сторонами. Сукупність цих доказів, на думку апелянта, свідчить, що ТОВ «ЙЕ Енергія» здійснило всі дії, необхідні для виконання зобов`язання, а отже, воно припинилося відповідно до ст. 599 ЦК України.
Апелянт зазначає, що суд застосував стандарт вірогідності доказів, але не обґрунтував, чому дані оператора ГТС є «вірогіднішими», ніж офіційні акти виконавця і документи, підписані обома сторонами. За змістом ст. 79 ГПК України суд має оцінювати вірогідність усіх доказів у сукупності, однак у даному випадку суд надав перевагу одному джерелу даних, не з`ясувавши причин можливої невідповідності між технічним обліком і документами виконавчого провадження.
Апелянт посилається на те, що природний газ обсягом 5 918,00 тис. куб.м. є частиною обсягу 88 508,631 тис. куб.м., набутого позивачем на підставі актів вилучення та передачі майна стягувачу від 22.06.2021 та 28.09.2021, складених приватним виконавцем Пишним А.В. в межах виконавчих проваджень за рішеннями Господарського суду Луганської області у справах №913/561/17, №913/872/17, №913/873/17. Зазначає, що цей газ зберігався в підземному сховищі АТ «Укртрансгаз» і був переданий відповідачу, що підтверджується відповідними первинними документами. Апелянт вважає, що дані обставини хоча і були встановлені судом першої інстанції, проте їм не надано належної правової оцінки, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.
Зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
20.03.2026 до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ «ЙЕ Енергія» та вважає її безпідставною та необґрунтованою, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 у справі №904/2615/23 без змін, посилаючись на наступне:
Відповідач зазначає, що апелянт ігнорує те, що у лютому 2023 року природний газ мав бути переданий у підземних газосховищах, а у такому випадку застосовується п. 3.4 договору, згідно з яким у випадку передачі газу у ПСГ сторони складають додатково акт, який повинен містити відомості щодо фактичного об`єму газу, що передається у ПСГ і погоджується з оператором газосховищ. Такий акт у даному випадку відсутній.
Відповідач звертає увагу, що торгове сповіщення, подане ТОВ «ЙЕ Енергія» у лютому 2023 року через інформаційну платформу оператора газосховищ на відчуження обсягу 5 918 000,00 куб.м. на користь АТ «Дніпропетровськгаз», було відхилено оператором газосховищ з причин недостатності обсягу природного газу на рахунку зберігання ТОВ «ЙЕ Енергія». Відсутність додаткового акту, погодженого оператором газосховищ, та відхилення торгових сповіщень спростовують факт виконання зобов`язання з боку ТОВ «ЙЕ Енергія» і підтверджують, що господарська операція з передачі природного газу, оформлена актом від 28.02.2023 №РГК83000097, фактично не відбулась.
Окрім того, відповідач посилається на рішення Господарського суду м. Києва від 27.08.2024 у справі №910/4766/23, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025, яким встановлено, що починаючи з 01.01.2017 по 11.05.2023 як у ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» у ПСГ фактично були відсутні будь-які обсяги газу, а ТОВ «ЙЕ Енергія» не отримувало від ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» природний газ загальним обсягом 88 508,631 тис. куб.м. Інформація в актах приватного виконавця суперечить інформації в актах про рух природного газу в газосховищах, підписаних між АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «ЙЕ Енергія» без заперечень. Ухвалою Верховного Суду від 18.06.2025 касаційне провадження за скаргою ТОВ «ЙЕ Енергія» у справі №910/4766/23 закрито.
Згідно тверджень відповідача, преюдиційні обставини, встановлені у справах №910/4766/23, №909/485/23, №906/710/23, №918/337/23, №907/417/23, №924/355/23, підтверджують відсутність у ТОВ «ЙЕ Енергія» у лютому 2023 року природного газу в обсязі 88 508,631 тис. куб.м., в тому числі і 5 918,000 тис. куб.м., який є предметом спору у даній справі, що відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягає повторному доказуванню.
26.03.2026 до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ «ЙЕ Енергія» та вважає її безпідставною та необґрунтованою, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на наступне:
Третя особа зазначає, що твердження позивача про передачу природного газу до ПСГ є безпідставними та такими, що вводять суд в оману щодо дійсних обставин справи. Сторони договору узгодили, що фактичний обсяг переданого покупцеві газу визначається з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газосховищ (п. 2.5 договору), а у випадку передачі газу у ПСГ сторони складають додатково акт, який повинен містити відомості щодо фактичного об`єму газу і погоджується з оператором газосховищ (п. 3.4 договору). Такий акт у матеріалах справи відсутній, що свідчить про недоведеність позивачем факту передачі природного газу.
АТ «Укртрансгаз» повідомляє, що в лютому 2023 року через інформаційну платформу оператора газосховищ від ТОВ «ЙЕ Енергія» було подано торгове сповіщення на відчуження обсягу 5 918 000,00 куб.м. на користь АТ «Дніпропетровськгаз», яке було відхилено з причин недостатності обсягу природного газу на рахунку зберігання ТОВ «ЙЕ Енергія». На момент обробки торгових сповіщень на рахунку зберігання ТОВ «ЙЕ Енергія» обліковувалось лише 0,13 куб.м., що підтверджується актом руху природного газу та інформацією про облік руху в ПСГ АТ «Укртрансгаз» за період з 01.01.2017 по 11.05.2023.
Третя особа надала до матеріалів справи докази на підтвердження відсутності у позивача необхідного обсягу газу: акт про рух природного газу в газосховищах за лютий 2023 року (обсяг на рахунку зберігання - 0,00013 тис. куб.м.); копії актів про рух природного газу за червень та вересень 2021 року, підписані ТОВ «ЙЕ Енергія» без зауважень, згідно з якими на кінець червня 2021 року на рахунку зберігання значилось 0,005 тис. куб.м., а на кінець вересня 2021 року - 0,020 тис. куб.м. Зазначеними актами підтверджується, що позивач сам підтвердив, що не отримував жодних обсягів природного газу від приватного виконавця Пишного А.В.
АТ «Укртрансгаз» зазначає, що посилання позивача на акти приватного виконавця є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» вилучення майна боржника передбачає фіксацію наявності такого майна з подальшим його вилученням, однак приватний виконавець не звертався до АТ «Укртрансгаз» із запитами щодо наявності газу в ПСГ та не перевіряв фактичну наявність такого майна. Набуття права власності на природний газ на підставі складених приватним виконавцем актів без фактичного встановлення наявності такого майна не може бути достатньою правовою підставою для визнання ТОВ «ЙЕ Енергія» власником таких обсягів газу.
Третя особа посилається на рішення у справі №910/4766/23 (залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025, касаційне провадження закрито ухвалою Верховного Суду від 18.06.2025), яким встановлено відсутність у позивача природного газу в обсязі 88 508,631 тис. куб.м. у ПСГ АТ «Укртрансгаз». Верховний Суд в ухвалі від 18.06.2025 зазначив, що позивач не довів наявність порушеного права, оскільки матеріалами справи з більшою вірогідністю спростовується факт реального набуття позивачем права власності на природний газ, з огляду на відсутність такого ресурсу у ПСГ взагалі.
АТ «Укртрансгаз» наводить узагальнену практику розгляду аналогічних справ: у справах №906/710/23 (постанова ВС від 20.06.2024), №909/485/23 (постанова ВС від 25.06.2024), №918/337/23 (постанова ВС від 30.10.2024), №907/417/23 (ухвала ВС від 07.08.2024), №924/355/23 (постанова ВС від 13.05.2025), №920/528/23 (постанова ВС від 17.12.2024), №927/794/23, №902/687/23, №903/510/23, №908/1681/23, №915/766/23 - у всіх справах ТОВ «ЙЕ Енергія» було відмовлено у задоволенні аналогічних позовних вимог. 
Процесуальні дії суду апеляційної інстанції під час перегляду справи
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Кошля А.О., судді: Демчина Т.Ю., Стефанів Т.В.
Ухвалою суду від 25.02.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
На виконання ухвали суду апелянтом 06.03.2026 подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026. Витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області справу № 904/2615/23. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 21.04.2026 о 12:00 год.
18.03.2026 матеріали справи №904/2615/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
20.04.2026 до суду надійшло клопотання позивача (апелянта) про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю забезпечення явки в призначене судове засідання свого представника через зайнятість в іншому судовому процесі.
Порадившись на місці, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення поданого апелянтом клопотання про відкладення з огляду на наступне.
За приписами ч. 11 ст. 270 ГПК України, яка встановлює порядок розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів звертає увагу на приписи ч. 3 ст. 256 ГПК України, якими встановлено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), а відтак, представником позивача є його керівник, доказів неможливості взяти участь в судовому засіданні якого суду не надано. 
З огляду на наведене, колегія суддів в даному випадку не визнає поважними причини неявки у судове засідання 21.04.2026 у цій справі уповноваженого представника скаржника.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).
Відповідно до положень ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи належне повідомлення учасників провадження про дату, час і місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для розгляду оскаржуваного рішення та з огляду на те, що явка повноважених представників в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія апеляційного суду дійшла висновку про можливість розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України, одночасно відмовляючи у клопотанні скаржника про відкладення розгляду справи.
В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи вимоги викладені в апеляційній скарзі заперечували. 
Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.04.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені в апеляційному порядку
16.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄГАЗ» (змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія») (продавець) та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №12А167-132-20 (а.с.7-8 т.1).
Згідно з п.1.1 договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою до договору № 21 від 28.06.2022, продавець, зобов`язується передати у власність покупцю з жовтня 2020 року по останнє число дванадцятого місяця включно, яке слідує за датою припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102 - IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами і доповненнями) природний газ (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору (а.с.21 т.1).
Відповідно до пункту 9.1 договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою до договору № 21 від 28.06.2022, договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2020 року до останнього числа дванадцятого місяця включно, яке слідує за датою припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102 - IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами і доповненнями), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.
У відповідності з п. п.2.1 договору обсяг газу, який повинен передаватися продавцем та прийматися покупцем за цим договором, становить 43 000 000 м. куб. 
Згідно з п. 3.1 договору продавець передає покупцю газ у віртуальній торговій точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у віртуальній торговій точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу або підземних сховищах газу (ПСГ). Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Торгове сповіщення - інформаційне повідомлення встановленої цим Кодексом форми, що направляється оператору газосховища або від замовника, на рахунку зберігання якого обліковується певний обсяг природного газу, який він має намір відчужити, або від замовника, який мас намір набути відповідний обсяг природного газу (п. 3 розділу 1 глави І Кодексу газосховищ та критеріїв, згідно з якими до певного газосховища застосовується режим договірного доступу або режим регульованого доступу).
Позивач зазначає, що 28.02.2023 через інформаційну платформу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надав торгові сповіщення про передачу (відчуження) 5 918,00 тис. куб.м. природного газу в підземному сховищі до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз». 
У підтвердження вказаного позивачем залучено до матеріалів справи копії скріншотів з інформаційної платформи (а.с.30 т.1). 
Відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Позивач зазначає, що на виконання пункту 3.3 договору сторонами оформлені та підписані 2 примірники акту приймання-передачі природного газу № РГК83000097 від 28.02.2023.
Позивач стверджує, що підписаний акт приймання-передачі газу підтверджує факт передачі від позивача відповідачу в лютому 2023 року природного газу обсягом 5918,00 тис. куб.м.
В свою чергу, відповідач листом від 24.03.2023 повідомив позивача, що фактичне прийняття відповідачем природного газу обсягом 5 918,00 тис.куб м. не відбулося, у зв`язку з чим відповідач не визнає і заперечує факт того, що зобов`язання позивача в частині передачі природного газу відповідачу в лютому 2023 року, обсягом 5 918,00 тис. куб.м., згідно укладеного договору припинено виконанням, проведеним належним чином.
Позивач наполягає на тому, що переданий відповідачу в підземному сховищі газ належав на праві власності позивачу що підтверджується наступними доказами.
Так, 1 березня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «РГК Трейдінг» (наразі – Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія») було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 300 (надалі - договір № 1) з Публічним акціонерним товариством «Рівнеазот», договір купівлі-продажу природного газу № 76-221 (надалі - договір № 2) з Публічним акціонерним товариством «Азот», а також договір купівлі-продажу природного газу № ПГ-17/01 (надалі - договір № 3) з Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (надалі - ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот») (а.с.32-37 т.1). 
27.09.2017 Публічне акціонерне товариство «Рівнеазот» та Публічне акціонерне товариство «Азот» було замінена на ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» відповідно до договорів переведення боргу № 02-2017-227 та №450-304 відповідно (а.с.38-41 т.1).
Відповідно до вказаних договорів ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» зобов`язувалося передати позивачу природний газ в наступних обсягах:
- за договором № 1 - 21 756.357 тис. куб. м;
- за договором № 2 - 63 782.666 тис. куб.м;
- за договором № 3 - 2 969,612 тис. куб.м.
Сукупний обсяг, який підлягав передачі, становив 88 508,631 тис. куб.м.
Позивач стверджує, що оскільки ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» не виконувало зобов`язання щодо поставки природного газу, позивач звернувся до Господарського суду Луганської області з позовами до ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» про зобов`язання передати природний за договором № 1, договором № 2 та договором № 3.
Рішеннями від 3 жовтня 2017 року у справі № 913/561/17, 5 грудня 2017 року у справі № 913/872/17 та від 23 січня 2018 року у справі № 913/873/17 вказані позови були задоволені. Водночас у даних справах № 913/561/17, № 913/872/17, № 913/873/17 мало місце процесуальне правонаступництво, заміна позивача на його правонаступників а саме: АТ «Дніпрогаз», АТ «Дніпропетровськгаз», АТ «Житомиргаз», АТ «Закарпатгаз», АТ «Запоріжгаз», АТ «Івано-Франківськгаз», АТ «Київоблгаз» , АТ «Криворіжгаз», АТ «Львівгаз», АТ «Миколаївгаз», АТ «Рівнегаз», АТ «Сумигаз» АТ «Хмельницькгаз» АТ «Чернівцігаз» АТ «Чернігівгаз» (надалі разом - нові кредитори). Таким чином, вказані вище рішення Господарського суду Луганської області зобов`язували ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» передати новим кредиторам природний газ відповідно до умов договорів № 1, 2, 3.
Після набрання зазначеними вище рішеннями законної сили Господарським судом Луганської області було видано відповідні накази, на підставі яких 26 січня 2021 року та 1 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пишним А. В. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 64326577, №64326967, №64327208, №64297657, №64297452, №64297779, №64297625, №64297759, №64297872, №64297835, №64296921, №64297799, №64300435, №64297707, №64297516, №64300009, №64325059, №64326689, №64327290 та №64327390 щодо виконання наказів про зобов`язання ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» передати новим кредиторам природний газ.
18 лютого 2021 року, 16 квітня 2021 року та 8 липня 2021 року до Господарського суду Луганської області позивачем були подані заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме - про заміну нових кредиторів на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» у вказаних виконавчих провадженнях на підставі договорів про відступлення права вимоги. 
Ухвалами Господарського суду Луганської області від 1 березня 2021 року у справі № 913/561/17, від 26 квітня 2021 року в справі № 913/873/17 та від 9 серпня 2021 року в справі № 913/872/17 вказані заяви позивача були задоволені; відповідні зміни були вчинені і самим приватним виконавцем.
В межах виконавчих проваджень актами вилучення та передачі майна стягувачу від 22 червня 2021 року та від 28 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пишним А. В. було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» природний газ сукупним обсягом 88508,631 тис. куб.м., який належав на праві власності ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», зберігався в підземному сховищі оператора газосховища - АТ «Укртрансгаз», що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження. Так, відповідно рішення Господарського суду Луганської області в справах №913/561/17, №913/873/17 та №913/872/17 щодо передачі ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» Товариству з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» природного газу в сукупному обсязі 88508,631 тис. куб. м. було фактично виконано.
Позивач наполягає на тому, що природний газ обсягом 5 918,00 тис.куб м. є частиною обсягу від 88508,631 тис. куб. м., який стягнуто в рамках виконавчого провадження на користь позивача та є його власністю і зберігався в підземному сховищі газу АТ «Укртрансгаз». Позивач зазначає, що саме цей газ у обсязі 5918,00 тис.куб.м. і був переданий відповідачу на підставі акту приймання-передачі шляхом направлення торгового сповіщення АТ «Укртрансгаз».
Позивач вважає дії відповідача щодо заперечення факту прийняття 5 918,00 тис.куб м. безпідставними і протиправними та такими, що порушують положення укладеного договору, що і стало причиною виникнення спору. 
Правові підстави та норми права, застосовані судом апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з положеннями статті 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України).
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
При цьому належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Згідно з частиною 1 статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.
Зобов`язання вважається виконаним належним чином відповідно до умов договору, якщо боржник виконав його таким чином та способом, на які повинні були розраховувати обидві сторони, а за наслідками такого виконання кредитор отримав можливість розпоряджатися виконаним на свій розсуд.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.20220 між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу природного газу, за умовами якого у позивача виник обов`язок з передачі відповідачу природного газу. При цьому право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у віртуальній торговій точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу або підземних сховищах газу (ПГС).
Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Як убачається з матеріалів справи, звертаючись із даним позовом, позивач не заперечує обставин відхилення АТ «Укртрансгаз» торгових сповіщень на набуття Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» природного газу.
Водночас позивач посилається на те, що, будучи власником природного газу, який зберігався у підземному сховищі, частину якого ним було відчужено на користь АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз», а також з урахуванням поданого ним торгового сповіщення на відчуження газу та підписаного сторонами акта приймання-передачі, його зобов`язання в частині передачі природного газу у лютому 2023 року обсягом 5 918 000,00 куб. м за договором є припиненим виконанням, проведеним належним чином.
В той же час відповідач зазначає, що не заперечує факту укладення правочину щодо придбання природного газу у позивача, однак вказує, що у зв`язку з відхиленням оператором газосховищ торгового сповіщення на набуття газу від ТОВ «ЙЕ Енергія» відсутні підстави вважати такою, що відбулася, господарську операцію з передачі природного газу.
Зокрема, за твердженнями відповідача, операція, оформлена актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2023 № РГК83000097 щодо передачі АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» у підземних сховищах АТ «Укртрансгаз» обсягу 5 918 000,00 куб. м газу з ресурсу ТОВ «ЙЕ Енергія», фактично не відбулася.
Правові засади функціонування ринку природного газу України визначає Закон України «Про ринок природного газу».
Відповідно до положень пунктів 1, 2, 3 розділу 8 Кодексу газосховищ визначено, що замовники мають право укладати угоди, на підставі яких відбувається передача природного газу, що зберігається в газосховищах. Оператор газосховища забезпечує функціонування інформаційної платформи, за допомогою якої обліковується передача природного газу, що зберігається в газосховищах. Обліковий запис щодо передачі природного газу, що зберігається в газосховищах, з рахунку зберігання замовника, який передає природний газ, на рахунок зберігання замовника, що приймає природний газ, здійснюється оператором газосховища на підставі торгових сповіщень про передачу природного газу, що надаються йому замовниками.
Статтею 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що сховище природного газу (далі - газосховище) - технологічний комплекс, створений у природній або штучній ємності з метою накопичення природного газу (включаючи ємність установки LNG, призначену для зберігання природного газу), і технологічно поєднані з цим комплексом споруди, призначені для зберігання (закачування, відбору) природного газу. Оператор газосховища - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із зберігання (закачування, відбору) природного газу з використанням одного або декількох газосховищ на користь третіх осіб (замовників).
Згідно з розділом 1 Кодексу газосховищ торгове сповіщення це інформаційне повідомлення встановленої цим Кодексом форми, що направляється оператору газосховища або від замовника, на рахунку зберігання якого обліковується певний обсяг природного газу, який він має намір відчужити, або від замовника, який має намір набути відповідний обсяг природного газу.
Торгове сповіщення має містити таку інформацію: реквізити, у тому числі ЕІС-код замовника, який надає торгове сповіщення; реквізити суб`єкта ринку природного газу, у тому числі його ЕІС-код, який є іншою стороною передачі природного газу, що зберігається в газосховищах; предмет торгового сповіщення - передача або прийом природного газу, що зберігається в газосховищах; обсяг природного газу, що передається; митний режим природного газу, що передається (пункт 4 розділу 8 кодексу).
Оператор газосховища підтверджує торгові сповіщення та обліковує передачу природного газу, що зберігається в газосховищах, якщо: торгове сповіщення про передачу природного газу, надане замовником, збігається з відповідним торговим сповіщенням іншої сторони передачі природного газу, що зберігається в газосховищах; замовник, який передає природний газ, має на момент передачі природного газу на своєму рахунку зберігання обсяг природного газу не менший, ніж обсяг природного газу, вказаний у торговому сповіщенні; обсяг природного газу, який передається, не перебуває під обтяженням або обмеженням (у т. ч. арештом), якщо оператор газосховища був поінформований відповідно до чинного законодавства про такі обтяження або обмеження (у т. ч. арешт); суб`єкт ринку природного газу, який приймає природний газ, має на момент передачі природного газу укладений з оператором газосховища договір зберігання (закачування, відбору) природного газу та необхідний розподілений робочий обсяг за договором зберігання (закачування, відбору) природного газу; замовник, що надав торгове сповіщення про передачу природного газу, що зберігається в газосховищах, не має простроченої заборгованості перед оператором газосховища за договором зберігання (закачування, відбору) природного газу; замовник, який передає або приймає природний газ, виконує вимоги цього Кодексу та договору зберігання (закачування, відбору) природного газу (п. 5 розділу 8 Кодексу газосховищ).
Згідно з пунктами 6, 7, 8, 9 розділу 8 Кодексу газосховищ у разі передачі/прийому замовником у газосховищі будь-якої частини обсягу природного газу, який був поданий на точку виходу до газосховища чи групи газосховищ на умовах користування потужністю з обмеженнями у визначенні Кодексу газотранспортної системи, замовник зобов`язується, крім інформації, визначеної в пункті 4 цієї глави, зазначити в торговому сповіщенні, що природний газ, який підлягає передачі, був поданий на точку виходу до газосховища чи групи газосховищ на умовах користування потужністю з обмеженнями.
Після підтвердження торгового сповіщення оператор газосховища збільшує обсяг природного газу на рахунку зберігання замовника, який приймає природний газ, та зменшує обсяг природного газу на рахунку зберігання замовника, який передає природний газ, на обсяг природного газу, який був вказаний у торговому сповіщенні.
Строк підтвердження торгових сповіщень не повинен перевищувати 2 години, з моменту їх отримання. Оператор газосховища має мінімізувати час на адміністрування торгових сповіщень.
Якщо оператор газосховища не підтверджує торгове сповіщення, він зобов`язаний протягом 2-х годин повідомити причини відмови замовнику, який передає або приймає природний газ, що зберігається в газосховищах, в електронному вигляді.
Відповідно до скріншоту з Інформаційної платформи торгових сповіщень Оператора газосховищ, 28.02.2023 о 16:39:49 ТОВ «ЙЕ Енергія» через інформаційну платформу АТ «Укртрансгаз» подало торгове сповіщення про передачу (відчуження) 5 918,00 тис. куб. м природного газу, що зберігався у підземному сховищі, на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз». Вказане торгове сповіщення було відхилене оператором газосховищ - АТ «Укртрансгаз».
За доводами АТ «Укртрансгаз», підставою для відхилення торгового сповіщення стала недостатність обсягу природного газу на рахунку зберігання ТОВ «ЙЕ Енергія», на якому обліковувалося лише 0,13 куб. м природного газу.
Водночас колегія суддів зазначає, що питання правомірності чи неправомірності дій оператора газосховищ щодо відхилення відповідного торгового сповіщення не входить до предмета доказування у цій справі з огляду на предмет та підстави позову, а також склад учасників справи.
Суд апеляційної інстанції враховує обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, у інших справах, які стосуються спірних правовідносин.
Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 27.08.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 у справі №910/4766/23, у задоволенні позову ТОВ «ЙЕ Енергія» до АТ «Укртрансгаз» відмовлено.
Зазначеним рішенням встановлено, що у період з 01.01.2017 по 11.05.2023 у підземних сховищах газу, якими користується АТ «Укртрансгаз», були відсутні обсяги природного газу, що належали ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», а ТОВ «ЙЕ Енергія» не отримувало природний газ у загальному обсязі 88508,631 тис. куб. м.
Судами у вказаній справі також встановлено, що відомості актів приватного виконавця від 22.06.2021 та 28.09.2021 про передачу природного газу на користь ТОВ «ЙЕ Енергія» суперечать даним актів про рух природного газу в газосховищах, підписаних між АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «ЙЕ Енергія», відповідно до яких на рахунку зберігання позивача обліковувались лише незначні залишки газу.
Враховуючи наведене, суди дійшли висновку про недоведеність набуття ТОВ «ЙЕ Енергія» права власності на спірний обсяг природного газу.
Ухвалою Верховного Суду від 18.06.2025 у справі №910/4766/23 касаційне провадження закрито, у зв`язку з чим зазначені висновки є такими, що набрали законної сили.
Крім того, аналогічні висновки щодо відсутності факту переходу права власності на спірні обсяги природного газу та їх фактичної наявності у підземних сховищах викладені у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 та постанові Верховного Суду від 20.06.2024 у справі №906/710/23.
Зокрема, судами встановлено, що:
передача природного газу загальним обсягом 88508,631 тис. куб. м. від ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» не відбулася; 
відповідні обсяги газу фактично були відсутні у підземних сховищах; 
перехід права власності на такі обсяги не був належним чином адміністрований оператором газотранспортної системи. 
Отже, встановлені у зазначених судових рішеннях обставини свідчать про відсутність у ТОВ «ЙЕ Енергія» природного газу в обсязі 88508,631 тис. куб. м. у підземних сховищах АТ «Укртрансгаз», що має істотне значення для вирішення даного спору.
З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що подане ТОВ «ЙЕ Енергія» у лютому 2023 року торгове сповіщення на відчуження природного газу в обсязі 5 918,00 тис. куб. м не було реалізовано у зв`язку з його відхиленням оператором газосховищ через відсутність відповідного обсягу газу на рахунку зберігання позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
За таких обставин відсутні підстави для визнання припиненим зобов`язання позивача перед відповідачем у частині передачі природного газу у підземному сховищі в обсязі 5 918,00 тис. куб. м у лютому 2023 року.
Щодо твердження позивача про те, що газ, переданий АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз», знаходився в підземному сховищі станом на день передачі 28.02.2023, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 3.4 договору у випадку передачі газу у ПСГ сторони складають додатково акт, який повинен містити відомості щодо фактичного об`єму газу, що передається у ПСГ і погоджується з Оператором газосховищ. Пунктом 3.5 договору передбачено, що коригування обсягів газу оформляється покупцем у вигляді заявки. При цьому фактичний обсяг переданого покупцеві газу визначається з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, Кодексу газотранспортної системи, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 та Кодексом газосховищ, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2495 (п. 2.5 договору).
Натомість матеріали справи не містять як додаткового акта, передбаченого пунктом 3.4 договору, так і заявок покупця про коригування обсягів газу, що свідчить про те, що АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» був позбавлений можливості розпоряджатися придбаним ним газом за договором та відсутній факт належного виконання зобов`язання позивачем у справі. Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2023 у справі № 918/337/23.
З огляду на відсутність акта та заявки, про які зазначено вище, у суду відсутні підстави вважати, що спірний об`єм газу був прийнятий відповідачем у справі, та як наслідок вважати зобов`язання щодо передачі визначених обсягів газу виконаним та припиненим.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Оператор газотранспортної системи не адміністрував передачу права власності на наведений обсяг природного газу, оскільки відповідні номінації на віртуальну точку, в якій мала б відбутись передача природного газу, не існували.
Тобто, перехід права власності на спірні обсяги природного газу не відбувся у зв`язку із відсутністю факту адміністрування Оператором газотранспортної системи такого переходу права власності з підстав неподання відповідних номінацій, що підтверджується актом №142/02-23 про рух природного газу в газосховищах, що обліковується на рахунку зберігання замовника, з якого вбачається, що у лютому 2023 в газосховищі АТ «Укртрансгаз» перебувало 0,00013 тис. м3 газу ТОВ «ЙЕ Енергія».
Колегія суддів апеляційного господарського суду не приймає до уваги посилання скаржника на судові рішення у справах № 913/561/17, № 913/873/17 та № 913/872/17, а також на акти приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного А.В., які, на думку позивача, підтверджують, що газ був переданий АТ «ОГС «Дніпропетрвоськгаз» та належить йому на праві власності, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі.
У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.
Згідно з пунктами 23-24 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, здійснюється в установлений виконавцем строк за участю сторін виконавчого провадження.
У разі наявності інформації про місцезнаходження предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження вказує час та місце примусового виконання рішення про передачу стягувачу присуджених предметів, а також попереджає стягувача про повернення йому виконавчого документа на підставі пункту 4 частини першої статті 37 Закону, якщо він не з`явиться на виконання без поважних причин.
Виконавець в присутності понятих вилучає у боржника предмети, зазначені у виконавчому документі і передає їх стягувачу або його представнику, про що складає акт передачі. Акт складається у трьох примірниках. Один примірник акта залишається у виконавчому провадженні, інші - вручаються стягувачу та боржникові або їх представникам під підпис.
В акті зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, прізвища, імена та по батькові виконавця, сторін виконавчого провадження та інших осіб, які беруть участь у передачі майна, короткий опис майна. Акт підписуються виконавцем та сторонами виконавчого провадження, а також іншими особами, які беруть участь у передачі майна. У разі відмови сторін виконавчого провадження від підпису про це зазначається в акті.
Наведені норми закону та інструкції свідчать про те, що вилучення майна боржника полягає в документуванні процесу огляду майна боржника та передбачає фіксацію наявності такого майна з подальшим його вилученням.
В матеріалах справи відсутні докази того, що приватний виконавець Пишний А.В. звертався до АТ «Укртрансгаз» із запитами щодо наявності майна (природного газу ТОВ «ЙЕ Енергія») в ПСГ, перевіряв фактичну наявність такого майна, обмежившись посиланням на договори зберігання природного газу, акти та судові рішення; позивач таких доказів не надав.
З огляду на викладене, доводи позивача про набуття права власності на природний газ на підставі складених приватним виконавцем актів, без фактичного встановлення наявності такого майна, безпідставні.
Водночас відомості, що містяться в актах приватного виконавця від 22.06.2021 та 28.09.2021 щодо передачі природного газу на користь ТОВ «ЙЕ Енергія», суперечать даним актів про рух природного газу в газосховищах, що обліковується на рахунку зберігання замовника, підписаних між АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «ЙЕ Енергія».
Так, відповідно до акта від 12.07.2021, на кінець червня 2021 року на рахунку зберігання обліковувалося лише 0,005 тис. куб. м природного газу, при цьому зазначений акт підписаний ТОВ «ЙЕ Енергія» без зауважень.
Згідно з актом від 08.10.2021, на кінець вересня 2021 року на рахунку зберігання обліковувалося лише 0,020 тис. куб. м природного газу, який також підписаний позивачем без зауважень.
Крім того, відповідно до акта від 10.03.2023, на початок та кінець лютого 2023 року на рахунку зберігання обліковувалося лише 0,00013 тис. куб. м природного газу.
Наведене свідчить про відсутність у позивача на відповідні періоди обсягів природного газу, на які він посилається, та спростовує доводи щодо їх передачі на підставі актів приватного виконавця.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів виконання обов`язку щодо передачі у власність покупця природного газу у підземному сховищі обсягом 5918,000 тис. куб. м у лютому 2023 року, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.
Позивачем, в порушення вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, висновків суду першої інстанції не спростовано, а його посилання, викладені в апеляційній скарзі є такими, що зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 у справі 904/2615/25 є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним і всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, та з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам.
Доводи апеляційної скарги не спростовують установлених судом першої інстанції обставин та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, а відтак підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення не вбачається.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 у справі 904/2615/23 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» задоволенню не підлягає.
Вирішення питання щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026,00 грн покладаються на скаржника. 
Керуючись ст. ст.129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 по справі № 904/2615/23 – залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 по справі № 904/2615/23 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений 05.05.2026.
Головуючий суддя А.О. Кошля

Суддя Т.Ю. Демчина

Суддя Т.В. Стефанів