ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2026  	Справа №607/7846/20 Провадження №1-кп/607/1103/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
при секретарі с/з – ОСОБА_2 
під судового засідання з розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №12020210180000194 про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Розтоки Кременецького району Тернопільської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, безробітного, одруженого, раніше судимого, 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю: прокурора – ОСОБА_4 , обвинуваченого – ОСОБА_3 

ВСТАНОВИВ:

Так, 19 квітня 2020 року близько 09:30 год. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував у кімнаті приміщення житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , де побачив мобільний телефон ТМ «IPhone 6S Silver», модель: Al 688, IMEI: НОМЕР_1 , який знаходився на тумбі, виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння вказаним чужим майном, реалізовуючи який він тоді ж і там же, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, відключив даний телефон від зарядного пристрою, після чого таємно, повторно викрав його і покинув м`ясце вчинення даного кримінального правопорушення, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3112, 25 грн.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно вчинив вказане кримінальне правопорушення, про що щиро шкодує.
Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що їх підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. 
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку. 
Зважаючи на вказане, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. 
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його вік, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак позитивно характеризується по місцю проживання, але ніде не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та повне добровільне відшкодування заподіяної кримінальними правопорушеннями шкоди.
Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді обмеження волі ближче до нижчої межі санкції.
Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, загалом позитивних даних про його особу, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки, за вищенаведеного, виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливі без ізоляції останнього від суспільства.
Крім цього, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави, з відповідним призначенням платежу, процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні судові експертизи на загальну суму 3 105, 47 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. 
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік. 
Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, з відповідним призначенням платежу, процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні судові експертизи на загальну суму 3 105, 47 грн.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення із підстав, передбачених ст.394 КПК України. 
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя	ОСОБА_1