ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/7775/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року (суддя В.В. Рянська)
у справі № 160/7775/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про опис майна у податкову заставу та податкової вимоги,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати: 
- податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 1996903-2413-0461-UA12020010000033698 від 19.09.2024 на суму 3294,00 грн про визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік, № 1996901-2413-0461-UA12020010000033698 від 19.09.2024 на суму 2854,80 грн про визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік, № 1996910-2413-0461-UA12020010000033698 від 19.09.2024 на суму 2942,64 грн про визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік; 
- рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 0008615-1306-0436 від 03.03.2025 про опис майна у податкову заставу;
- податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 0008615-1306-0436 від 03.03.2025 на суму 9091,44 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка має право на пільгу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачену підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України. Однак, відповідачем протиправно не було застосовано таку пільгу та протиправно прийнято оскаржувані рішення. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не доведено здійснення позивачкою підприємницької діяльності та наявності обставин, за яких відповідно до пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 ПК України пільги з податку, передбачені пп. 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються, а саме: використання позивачкою належної їй на праві приватної власності квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з метою одержання доходів.
Суд першої інстанції вказав, що оскільки рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 0008615-1306-0436 від 03.03.2025 про опис майна у податкову заставу прийнято та податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 0008615-1306-0436 від 03.03.2025 надіслано позивачці у зв`язку з несплатою грошового зобов`язання в сумі 9091,44 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, визначеного контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 19.09.2024 № 1996903-2413-0461-UA12020010000033698, № 1996901-2413-0461-UA12020010000033698 та № 1996910-2413-0461-UA12020010000033698, наявні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішення про опис майна у податкову заставу та податкової вимоги.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вказує, що фізична особа ОСОБА_1 , здійснюючи незалежну професійну діяльність, використовувала належне їй на праві власності майно з метою отримання прибутку, тобто є платником податку на нерухоме майно без застосування податкової пільги, що передбачена п.266.4 ст.266 ПК України, а отже спірні податкові-повідомлення рішення є правомірними. Зауважує, що наявність у платника податку податкового боргу є умовою для винесення рішення про опис майна у податкову заставу та формування податкової вимоги.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка № 420431271 від 31.03.2025) позивачці на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна - квартира загальною площею 36,6 кв.м, житловою площею 19,7 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , запис про державну реєстрацію права власності датовано 20.07.2009.
Місце проживання позивачки зареєстровано за вказаною адресою з 04.08.2009, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади від 05.11.2024.
Згідно зі свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3415 від 14.07.2017 позивачка має право на заняття адвокатською діяльністю.
15.08.2017 позивачку взято на облік у контролюючих органах як платника податків, відомості про якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру (як особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність) та як платника єдиного внеску.
У період з 26.07.2024 до 30.07.2024 відповідачем проведено документальну невиїзну позапланову перевірку платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 14.07.2017 до 16.10.2023. 
За результатами перевірки складено довідку від 06.08.2024 про відсутність встановлених порушень. 
У пункті 2.6.3 довідки зазначено, що у період з 15.08.2017 до 16.10.2023 позивачка не була платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв`язку з тим, що загальна площа всіх житлових приміщень, які належать платнику, є меншою за визначену пп. 266.4.1 «в» п. 266.4 ст. 266 ПК України.
19.09.2024 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкові повідомлення-рішення, якими визначено позивачці суму зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (квартиру загальною площею 36,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ): 
№ 1996903-2413-0461-UA12020010000033698 на суму 3294,00 грн за 2021 рік; 
№ 1996901-2413-0461-UA12020010000033698 на суму 2854,80 грн за 2022 рік; 
№ 1996910-2413-0461-UA12020010000033698 на суму 2942,64 грн за 2023 рік.
03.03.2025 контролюючим органом складено податкову вимогу № 0008615-1306-0436, якою повідомлено позивачку про наявність у неї станом на 27.02.2025 податкового боргу в сумі 9091,44 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.
Також 03.03.2025 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення № 0008615-1306-0436 про опис майна у податкову заставу, яким вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності платника податків позивачки, а у разі, якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша за суму податкового боргу, - також того майна, право власності на яке набуде у майбутньому.
Вважаючи протиправними означені вище податкові повідомлення-рішення, рішення опис майна у податкову заставу та податкову вимогу, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Згідно з пунктом 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.
Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Порядок нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.
Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
За змістом підпункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Пунктом 266.4 статті 266 ПК України встановлені пільги із сплати податку 
Відповідно до пп. 266.4.1 п.266.4 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Відповідно до пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПУ України сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.
В той же час відповідно до пп.266.4.3 п.266.4 ст.266 ПК України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
В спірному випадку контролюючий орган, розраховуючи позивачці суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з квартири загальною площею 36,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , за періоди 2021 – 2023 роки, виходив з того, що пільга з податку згідно пп.266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України (зменшення бази оподаткування на 60 кв. метрів) не може бути застосована, адже позивачка, здійснюючи незалежну професійну діяльність, використовувала належне їй на праві власності майно з метою отримання доходу.
З приводу таких висновків контролюючого органу суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про їх помилковість. 
Згідно з частиною другою статті 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
В статті 42 ГК України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Суб`єктами господарювання у розумінні статті 55 ГК України, зокрема, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Відповідно до положень статей 1, 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа, яка має намір стати підприємцем, подає документи для державної реєстрації фізичної особи підприємцем відповідно до переліку, встановленого статтею 18 цього Закону.
Фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частина дев`ята статті 4 Закону № 755-IV).
Таким чином, особа набуває відповідний правовий статус фізичної особи – підприємця з моменту реєстрації.
Як правильно з`ясовано судом першої інстанції, відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.04.2025 № 34924091 та № 34924093, сформованих відповідно до параметрів запиту за даними «засновник юридичної особи» та за РНОКПП позивачки, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо ОСОБА_1 відсутні.
Згідно ст.1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Згідно ст.13 цього Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.
За визначенням в пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб;
Відтак, здійснення особою адвокатської діяльності не є тотожним здійсненню підприємницької діяльності з відповідними правовими наслідками.
Висновок суду першої інстанції про відсутність обставин, за яких відповідно до пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 ПК України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються, а саме: використання позивачкою належної їй на праві приватної власності квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з метою одержання доходів, зроблений з огляду на не доведення відповідачем факту здійснення позивачкою підприємницької діяльності за вказаною адресою. 
Заперечуючи проти таких висновків суду першої інстанції, відповідач в той же час не надав жодних належних доказів на їх спростування. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що факт провадження позивачкою адвокатської діяльності не свідчить, що вона як власник об`єкта житлової нерухомості, за адресою АДРЕСА_1 , використовує цей об`єкт в підприємницькій діяльності.
Також, матеріалами справи не підтверджено, що об`єкт житлової нерухомості, за адресою АДРЕСА_1 здається в оренду, лізинг, позичку.
Відтак, є помилковими аргументи контролюючого органу про те, що згідно пп. 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 ПК України пільга з податку згідно пп.266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України у спірному випадку не застосовується.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення від 19.09.2024 № 1996903-2413-0461-UA12020010000033698, № 1996901-2413-0461-UA12020010000033698, № 1996910-2413-0461-UA12020010000033698 є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Абзац третій пункту 89.3 статті 89 ПК України визначає, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
В спірному випадку, як встановлено судом вище, наявність у позивачки податкового боргу і, відповідно, застосування контролюючим органом правових наслідків у вигляді формування податкової вимоги і опису майна у податкову заставу зумовлено несплатою зобов`язань за означеними вище податковим повідомленнями-рішеннями контролюючого органу, які судом визнані протиправними.
Отже, враховуючи, що у позивачки відсутній обов`язок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на вказаний вище об`єкт нерухомості, податкова вимога № 0008615-1306-0436 від 03.03.2025 та рішення № 0008615-1306-0436 від 03.03.2025 про опис майна у податкову заставу є протиправними та підлягають скасуванню.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі № 160/7775/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров