ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1136/26	

Господарський суд Одеської області у складі:
судді В.С. Петрова
при секретарі судового засідання Я.С. Кондратюк

за участю представників:
від позивача – Скибінська Є.С.,
від відповідача – Асташенкова О.І.,
від третьої особи (Виконавчого комітету Одеської міської ради) – Асташенкова О.І.,
від третьої особи (Департаменту комунальної власності Одеської міської ради) – не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” до Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення заборгованості у загальному розмірі 21231,70 грн., - 

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської міської ради про стягнення заборгованості у загальному розмірі 21231,70 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності належить: нежитлове приміщення № 101, загальною площею 98,5 кв.м, яке розташоване за адресою: 65026, Україна, Одеська область, місто Одеса, вулиця Дерибасівська, будинок 14, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 467260414 від 09.03.2026 року та відповіддю Департаменту комунальної власності Одеської міської ради № 01-19/699 від 28.03.2025 року на адвокатський запит № 1-24/03-25 від 24.03.2025.
Як вказує позивач, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13 лютого 2004 року за реєстраційним номером 15561200001046232. 
Так, позивач зазначає, що актом приймання-передачі об`єкта в управління від 01.04.2004 року було передано об`єкт з балансу ТОВ “Інтербуд” в управління ОСББ “Парус”. 
При цьому позивач додає, що відповідно до розділу II Статуту об`єднання від 01.06.2017 року метою його створення є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження кошів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом.
Крім того, позивач вказує, що основними завданнями та предметом діяльності об`єднання є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення прибудинкової території; належного утримання багатоквартирного будинку сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. 
Між тим позивач додає, що відповідно до п. 2 розділу V Статуту від 01.06.2017 року співвласник зобов`язаний, окрім іншого, виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийнятих у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Співвласники є відповідальними за порушення Статуту об`єднання та рішень статутних органів.
Так, позивач додає, що рішенням загальних зборів ОСББ “Парус” від 24.05.2019 року, оформленим протоколом № 1/19 від 24 травня 2019 р., затверджено тарифи на утримання будинку та прилеглої території на період з 01 червня 2019 року у розмірі 14,95 грн. за 1 кв.м. 
При цьому позивач повідомляє, що рішенням загальних зборів ОСББ “Парус” від 24.11.2021 року, оформленим протоколом № 1/21 від 24 листопада 2021 р., затверджено тарифи на утримання будинку та прилеглої території на період з 01 січня 2022 року у розмірі 19,51 грн. за 1 кв.м.
Також позивач вказує, що рішенням загальних зборів ОСББ “Парус” від 01.09.2025 року, оформленим протоколом № 1/25 від 01 вересня 2025 року, затверджено тарифи на утримання будинку та прилеглої території на період з 01 вересня 2025 року у розмірі 23,60 грн. за 1 кв.м. 
У подальшому, як стверджує позивач, для виконання завдань та предмету, які зазначені у Статуті, ОСББ “Парус” уклало ряд договорів, а саме: з ТОВ “Інфокс” про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та з ВАТ “Енергопостачальна компанія “Одесаобленерго” про постачання електричної енергії.
Таким чином, як вказує позивач, Одеській міській раді, яка є власником нежитлового приміщення № 202, що знаходиться у м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 14, у період з 01.05.2025 по 28.02.2026 нарахована сума заборгованості зі сплати внесків на обслуговування / утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території у загальній сумі 21231,70 грн.
Крім того, позивач повідомляє, що 06 березня 2026 року між ОСББ “Парус” та Адвокатським бюро “Бороган” укладено договір про надання правничої допомоги, згідно з п. 2.1 якого адвокатське бюро на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надати клієнту правову допомогу у представництві інтересів клієнта.
Як вказує позивач, згідно з п.п. 4.1, 4.3 договору про надання правової допомоги від 19.05.2025 року за надання правової допомоги, яка є предметом договору, згідно з пунктом 2.1 цього договору адвокатському бюро клієнт сплачує винагороду у розмірі 10000,00 грн., розмір якої зазначено у пункті 4 цього договору, протягом 5-ти робочих днів після надходження коштів, які є предметом позову згідно з п. 2.1 договору на рахунок клієнта.
При цьому позивач зазначає, що 06 березня 2026 року між ОСББ “Парус” та Адвокатським бюро “Бороган” підписано акт приймання-передачі виконаної роботи до договору про надання правової допомоги від 09.03.2026 року. З огляду на викладене, позивач також просить суд стягнути з Одеської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” судові витрати, які становлять: 2662,40 грн. судового збору та 10000,00 грн. витрати з надання правничої допомоги. 
30.03.2026 року від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява (вх. № 10843/26), відповідно до якої позивач просить суд залучити до матеріалів справи докази, а саме: копію акту приймання-передачі об`єкта в управління з управління; копію Статуту ОСББ “Парус” від 01.06.2017 р.; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача; копію витягу із протоколу № 1/19 загальних зборів об`єднання від 24.05.2019 р.; копію кошторису витрат та щомісячних внесків на витрати УБПТ на 2019-2020 р.; копію витягу із протоколу № 1/21 загальних зборів об`єднання від 24.11.2021 р.; копію кошторису витрат та щомісячних внесків на витрати УБПТ на 2020-2021 р.; копію витягу із протоколу № 1/25 загальних зборів об`єднання від 01.09.2025 р.; копію кошторису витрат та щомісячних внесків на витрати УБПТ на 2025-2026 р.; копію договору № 10806 з ТОВ “Інфокс” про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 14.07.2022 р.; копію договору № 6286 ВАТ “Енергопостачальна компанія “Одесаобленерго” про постачання електричної енергії від 09.02.2009 р. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.03.2026 р. вказану позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1136/26 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 28.04.2026 р. об 11:00 год.; залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Виконавчий комітет Одеської міської ради та Департамент комунальної власності Одеської міської ради.
14.04.2026 р. від Одеської міської ради до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 12701/26), відповідно до якого відповідач просить суд у задоволенні позову ОСББ “Парус” до Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком у розмірі 21231,70 грн. та витрат з надання правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн. шляхом стягнення грошових коштів за рахунок місцевого бюджету з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси – Виконавчого комітету Одеської міської ради – відмовити у повному обсязі.
Так, відповідач вказує, що відповідно до норм Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” та Статуту ОСББ “Парус” для визначення розміру послуг з утримання будинку та прибудинкової території, витрат на оплату комунальних та інших послуг, рішенням та протоколом загальних зборів ОСББ “Парус” повинен бути затверджений кошторис об`єднання щодо порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .
Відповідач наголошує, що як в мотивувальний частині позову так і в резолютивній ОСББ “Парус” зазначає про те, що Одеській міській раді, як власнику нежитлового приміщення № 202, що знаходиться у місті Одесі по вулиці Дерибасівській у будинку 14, нарахована сума заборгованості зі сплати внесків на обслуговування/утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території у загальній сумі 21231,70 грн. Однак, як стверджує відповідач, Одеська міська рада не є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , з огляду на що відповідач вважає, що Одеська міська рада не є належним відповідачем у вказаній справі. 
Крім того, відповідач вказує, що відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ “Парус” від 24.05.2019 р. № 1/19 у розділі “Порядок денний зборів” зазначено про розгляд питання щодо затвердження кошторису витрат щомісячних внесків на утримання будинку та прилеглої території на 2019-2020 роки. Так, відповідно до витягу з протоколу загальних зборів ОСББ “Парус” від 24.05.2019 р. № 1/19 затверджено тарифи на утримання будинку та прилеглої території на період з 01.06.2019 р. у розмірах рахунків, що додаються.
Проте, відповідач наголошує, що оскільки позивачем у позовній заяві заявлено період заборгованості з 01.05.2025 по 28.02.2026, вказаний витяг з протоколу загальних зборів ОСББ “Парус” не є доказом розрахунку заборгованості за вказаний у позові період та не є належним та допустимим доказом у розумінні вимог господарського процесуального законодавства України в обґрунтування розрахунку суми стягнення з Одеської міської ради заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком за заявлений об`єднанням період у даній справі.
Відповідач зауважує, що у витягу з протоколу загальних зборів ОСББ “Парус” від 24.11.2021 р. № 1/21 не зазначено, який саме тариф на утримання будинку та прилеглої території на період з 01.01.2021 р. був затверджений рішення загальних зборів об`єднання. Крім того, відповідач повідомляє, що додаток до протоколу загальних зборів ОСББ “Парус” № 1/21 від 24.11.2021 стосується кошторису витрат та щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території на 2020-2021 р. 
Отже, відповідач вважає, що витяги з протоколів загальних зборів ОСББ “Парус”, що відбулися 24.05.2019 та 24.11.2021 за місцезнаходженням: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 14, та додатки до вказаних протоколів не є належними та допустимими доказами нарахування внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком для власників житлових та нежитлових приміщень за період з 2025 р. по 2026 р.
Також відповідач зазначає, що відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ “Парус” від 01.09.2025 р. № 1/25 затверджено тарифи на утримання будинку та прилеглої території з 01.09.2025 р. згідно з кошторисом. Звертаючи увагу суду, що позивачем заявлено період стягнення заборгованості з 01.05.2025 по 28.02.2026, відповідач вказує, що позивачем не додано до позовної заяви належних та допустимих письмових доказів на підтвердження обґрунтованості розрахунку розміру внесків на витрати на управління вищевказаним багатоквартирним будинком саме за період з 01.05.2025 по 01.09.2025, який є частиною загального періоду, заявленого об`єднанням у позовній заяві у даній справі.
Водночас відповідач вказує, що Одеська міська рада є колегіальним органом місцевого самоврядування, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Таким чином, Одеська міська рада є юридичною особою публічного права, яка володіє спеціальною процесуальною правоздатністю та дієздатністю і може виступати учасником судових процесів.
При цьому відповідач наголошує, що Одеська міська рада (код ЄДРПОУ: 26597691) та Виконавчий комітет Одеської міської ради (код ЄДРПОУ: 04056919) є різними, самостійними юридичними особами-організаціями, суб`єктами права, які наділені цивільною правоздатністю і дієздатністю, тобто здатністю від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав і нести обов`язки та самостійно брати участь у правовідносинах, бути позивачем та відповідачем у суді.
Наразі Одеська міська рада зазначає, що уповноваженим органом з виконання судових рішень про стягнення коштів з бюджетних установ, до яких відносяться, зокрема, і органи місцевого самоврядування, є виключно Державна казначейська служба України та її територіальні органи. 
Так, відповідач вважає необґрунтованим твердження ОСББ “Парус”, що саме Виконавчий комітет Одеської міської ради є тим органом, з казначейського рахунку якого мають списатись кошти, оскільки Виконавчий комітет Одеської міської ради не є єдиним розпорядником бюджетних коштів.
Отже, Одеська міська рада вказує, що позовна вимога про стягнення заявлених коштів за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Одеської міської ради суперечить приписам бюджетного законодавства, а тому підлягає відхиленню.
Щодо стягнення з Одеської міської ради судових витрат з надання правничої допомоги відповідач зауважує, що договір про надання правничої допомоги від 06.03.2026 р. та акт приймання-передачі виконаної роботи від 09.03.2026 р. не містять критерій визначення вартості (порядок обчислення розміру гонорару), витрачений час на надання правничої допомоги, не конкретизовано об`єми наданих послуг. 
Між тим відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 28.09.2022 р. у справі № 529/201/20 та вказує, що у разі відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг адвоката суди залежно від конкретних обставин справи та інших доказів мають право відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Відсутність у договорі розміру або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару (додаткова постанова ВС від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18). У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг суди мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
При цьому відповідач стверджує, що акт приймання-передачі виконаної роботи від 09.03.2026 р. містить лише дату виконання наданих робіт (послуг), без зазначення витраченого часу на надання цих послуг, як це вимагається ч. 4 ст. 126 ГПК України та не містить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вказує відповідач, з огляду на сталу практику Верховного Суду та норми чинного законодавства України ухвалення судового рішення у даній справі про стягнення з Одеської міської ради з рахунку Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСББ “Парус” судових витрат з надання правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн. суттєво погіршить забезпечення функціонування бюджетної сфери та життєво необхідних потреб жителів територіальної громади міста Одеси у період дії воєнного стану, призведе до зменшення фінансування заходів забезпечення протидії військовій агресії російської федерації проти України.
Також відповідач вважає, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому сума судових витрат заявлена позивачем є неспівмірною із складністю відповідної роботи.
У судовому засіданні господарського суду 28.04.2026 р. по справі № 916/1136/26 протокольно оголошено перерву до 06 травня 2026 року о 16:00 год.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.04.2026 р. повідомлено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Департамент комунальної власності Одеської міської ради про те, що розгляд справи № 916/1136/26 відбудеться у судовому засіданні 06 травня 2026 р. о 16:00 год.
29.04.2026 року від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли письмові пояснення (вх. № 14789/26), відповідно до яких позивач просить суд вважати технічною помилкою посилання позивача на приміщення за номером 202 та вважати вірним приміщення за номером 101; щодо періоду нарахування заборгованості замість періоду з 01.05.2025 по 28.02.2025 вважати вірним період: з 01.05.2025 по 28.02.2026 та долучити до матеріалів справі № 916/1136/26 позовну заяву у новій редакції.
У судовому засіданні 06 травня 2026 р. судом задоволено клопотання позивача про долучення до матеріалів справі № 916/1136/26 позовної заяви у новій редакції у зв`язку із здійсненням технічної помилки щодо визначення приміщення № 202 замість вірного № 101 та періоду нарахування заборгованості 01.05.2025 по 28.02.2025 замість вірного періоду з 01.05.2025 по 28.02.2026. 
Так, у судовому засіданні господарського суду 06.05.2026 р. по справі № 916/1136/26 протокольно оголошено перерву до 01 червня 2026 року об 11:00 год.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.04.2026 р. повідомлено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Департамент комунальної власності Одеської міської ради про те, що розгляд справи № 916/1136/26 відбудеться у судовому засіданні 01 червня 2026 р. об 11:00 год.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи-1, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться у матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 13.02.2004 р. проведено державну реєстрацію ОСББ “Парус” (код ЄДРПОУ 32783101) із місцем знаходження: 65026, Одеська область, м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 14.
Надалі, як встановлено судом, 01 квітня 2004 р. між ТОВ “Інтербуд” та ОСББ “Парус” складено акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, відповідно до якого з балансу ТОВ “Інтербуд” передано на баланс ОСББ “Парус” житловий комплекс за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 14. Вказаний акт підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток. 
Між тим відповідно до п. 1 розділу І статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус”, затвердженого протоколом загальних зборів від 01.06.2017 р., Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № 14, що розташований за місцезнаходженням: м. Одеса, вул. Дерибасівська, відповідно до Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку”. 
Згідно з п. 1 розділу ІІ статуту метою створення об`єднання є забезпечення i захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом.
Пунктом 2 розділу ІІ статуту закріплено, що об`єднання є неприбутковою організацією i немає на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками (крім оплати їх праці, нарахування єдиного соціального внеску) членів органів правління та інших пов`язаних з ними особами. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) a6o шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. 
У п. 1 розділу ІІІ статуту визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об`єднання.
Положеннями п. 2 розділу ІІІ статуту передбачено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з уcix питань діяльності об`єднання. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік. 
Відповідно до п. 3 розділу ІІІ статуту до виключної компетенції загальних зборів належать, зокрема, затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту та визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків i платежів співвласників.
Також абз. 6 п. 4 розділу ІІІ статуту закріплено, що рішення зборів представників оформляється у формі протоколу таких зборів із зазначенням кожним з представників від об`єднання результату свого голосування (“за” aбo “проти”), засвідченого власноручним підписом. 
Відповідно до п. 12 розділу ІІІ статуту виконавчим органом об`єднання є правління, яке обирається загальними зборами з числа співвласників i підзвітне загальним зборам. Правління здійснює керівництво поточною діяльністю об`єднання та має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених цим статутом. 
У подальшому, як встановлено судом, розпорядженням Одеського міського голови № 143-01р від 11.02.2005 було передано з балансу Управління мікрорайоном “Жовтневий” Приморської районної адміністрації на баланс ОСББ “Парус” за актом приймання-передачі жилий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з протоколу загальних зборів ОСББ “Парус” № 1/19 від 24.05.2019 р. затверджено запропоновані правлінням ОСББ “Парус” тарифи на утримання будинку та прилеглої території на період з 01.06.2019 року у розмірах розрахунків, що додаються. 
Так, додатком до протоколу загальних зборів № 1/19 від 24.05.2019 р. закріплений кошторис витрат та щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території на 2019-2020 роки, відповідно до якого розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території за 1 кв.м складає 14,95 грн., що сплачується власниками / користувачами житлових та нежитлових приміщень до 10 числі місяця наступного за звітним шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСББ “Парус”, виходячи із загальної площі приміщень, що перебувають у користуванні.
Згідно з витягом з протоколу загальних зборів ОСББ “Парус” № 1/21 від 24.11.2021 р. затверджено запропоновані правлінням ОСББ “Парус” тарифи на утримання будинку та прилеглої території на період з 01 січня 2022 року у розмірах розрахунків, що додаються. 
Відповідно до додатку до протоколу загальних зборів № 1/21 від 24.11.2021 р. - “Кошторис витрат та щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території на 2020-2021 рік”, розмір щомісячного внеску за 1 кв.м складає 19,51 грн., який сплачується власниками/користувачами житлових та нежитлових приміщень до 10 числі місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСББ “Парус”, виходячи із загальної площі приміщень, що перебувають у користуванні. 
У подальшому рішенням загальних зборів власників квартир та нежитлових приміщень ОСББ “Парус”, що відбулися 01 вересня 2025 року, оформленим протоколом № 1/25, зокрема, затверджено тарифи на утримання будинку та прилеглої території з 01.09.2025 року згідно з кошторисом. 
Додатком до протоколу загальних зборів № 1/25 від 01.09.2025 р. закріплений кошторис витрат та щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території за 2025 рік, відповідно до якого розмір щомісячного внеску на витрати на утримання будинку та прибудинкової території складають 23,60 грн. за 1 кв.м. 
Як убачається із наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 467260414 від 09.03.2026 право власності на нежитлове приміщення № 101, за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 14 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1969433451101), загальною площею 98,5 кв.м, 21.11.2019 року зареєстровано за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради (номер відомості про речове право: 34301583). 
Водночас Департамент комунальної власності Одеської міської ради у листі № 01-19/699 від 28.03.2025 р. у відповідь на адвокатський запит від 24.03.2025 № 1-24/03-25 стосовно об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 14 повідомило, що нежитлове приміщення, загальною площею 98,5 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 14, приміщення № 101 належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради. 
Так, у матеріалах справи наявний технічний паспорт від 22.03.2019 р. на групу нежитлових приміщень № 101 за адресою: Одеська область, м. Одеса, Приморський район, вул. Дерибасівська, буд. 14, відповідно до якого загальна площа групи нежитлових приміщень № 101 становить 98,5 кв.м.
Також із матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2022 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку “Парус” (колективний споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Інфокс” (виконавець) укладено типовий договір № 10806 з колективним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, пунктом 1 якого визначено, що виконавець зобов`язується надавати колективному споживачу відповідної якості послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а колективний споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги в строки і на умовах, визначених цим договором. 
Пунктом 2 договору № 10806 закріплена наступна інформація щодо колективного споживача: м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 14. 
Так, відповідно до п. 3 типового договору № 10806 будинок обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку централізованого водопостачання за номером 04001861 GZ0SS-32.
Згідно з п. 9 типового договору № 10806 обсяг спожитої у будинку послуги з централізованого водопостачання визначається як обсяг питної води, спожитої в будинку, за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315. Обсяг наданих споживачеві послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води. 
Відповідно до п. 16 типового договору № 10806 зміна розміру плати за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку води, плати за обслуговування системи автоматизованої передачі даних у період дії договору відбувається лише за згодою обох сторін, у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Станом на дату укладення цього договору тариф на послугу з централізованого водопостачання становить 17,916 грн. за куб. метр з ПДВ, тариф на послугу з централізованого водовідведення становить 17,244 грн. за куб. метр з ПДВ. 
Так, умовами п. 17 типового договору № 10806 перебачено, що колективний споживач вносить однією сумою виконавцю плату за послугу, визначену відповідно до Правил надання послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 р. № 690 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 63, ст. 2194), - у редакції постанови КМУ від 02 лютого 2022 № 85, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розмірів, затверджених уповноваженим органом тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та обсягу спожитих послуг або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку. 
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць (п. 18 типового договору № 10806). 
Пунктом 20 типового договору № 10806 сторони передбачили, що колективний споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиті послуги. 
Положеннями п.п. 36, 37 договору № 10806 встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, цей договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. 
Разом з цим у матеріалах справи наявний додаток № 1 до Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік – Акт про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік
Також, як встановлено судом, 09 лютого 2009 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку “Парус” (споживач) та Відкритим акціонерним товариством “Енергопостачальна компанія “Одесаобленерго” (постачальник) укладено договір № 6286 Ц про постачання електричної енергії, відповідно до розділу 1 якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживача для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком “Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії”, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. 
Відповідно до пп. 2.3.3 договору № 6286 Ц про постачання електричної енергії, зокрема, встановлено, що споживач зобов`язується оплачувати постачальнику електричну енергію, вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків “Порядок розрахунків” та “Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії”. 
Приписами п. 5.1 договору № 6286 Ц про постачання електричної енергії сторони визначили, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії з помісячним розподілом (по формі додатку “Обсяги постачання електричної енергії споживачу”). Споживачі, які розраховуються за електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу, та споживачі постачальників за нерегульованим тарифом, електроустановки яких обладнані засобами диференційованого (погодинного) обліку електричної енергії, додатково подають відомості про величину споживання електричної потужності у години контролю максимального навантаження енергосистеми на відповідні розрахункові періоди. 
Згідно з п. 7.1 договору № 6286 Ц про постачання електричної енергії встановлено, що облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником електричної енергії розрахунково згідно з вимогами додатка “Порядок розрахунків”. 
Пунктом 7.5 договору № 6286 Ц про постачання електричної енергії вказано, що на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка “Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії” оформлюється акт про спожиту електричну енергію. 
У разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, укладають договір щодо реструктуризації заборгованості. При цьому оформлюється графік погашення заборгованості, який є додатком до цього договору (п. 7.7 договору № 6286 Ц про постачання електричної енергії). 
Відтак, розділом 9 договору № 6286 Ц про постачання електричної енергії сторонами визначено додатки 2, 2а, 3, 5, 7, 10.2 до цього договору, а саме: “Графік зняття показів засобів обліку”, “Акт про спожиті обсяги електроенергії” (зразок), “Розрахунок втрат електроенергії в мережах споживача”, “Порядок розрахунків”, “Перелік об`єктів споживача”. 
Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009 р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.4 договору № 6286 Ц про постачання електричної енергії). 
Відповідно до наявного у матеріалах справи додатку № 2 до договору № 6286 від 09.02.2009 р. “Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії” встановлено, що покази засобів обліку, відповідно до додатку “Перелік об`єктів споживача”, фіксуються кожного місяця о 12 годині 19 числа. 
Згідно з п. 2 додатка № 2 до договору № 6286 від 09.02.2009 р. вказано, що споживач зобов`язаний самостійно здійснити зняття показів розрахункових засобів обліку, оформити “Акт про спожиті обсяги електроенергії” у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, і в перший день наступного розрахункового періоду надати нарочно постачальнику. 
Крім цього, додатком № 2 до договору № 6286 від 09.02.2009 р. передбачено найменування площадки вимірювання електричної енергії (найменування об`єкту), адреса площадки вимірювання (об`єкту), № лічильника точки обліку та параметри площадки вимірювання електричної енергії. 
Так, сторонами узгоджено та підписано додаток № 3 до договору № 6286 від 09.02.2009 р. “Розрахунок втрат електроенергії в мережах споживача”. 
У відповідності до додатку № 5 до договору № 6286 від 09.02.2009 р. про постачання електричної енергії “Порядок розрахунків” встановлено, що розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електроенергії приймається місяць з 19 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття “розрахунковий період” та “календарний місяць” вважати прирівняними. 
Приписами п. 2 додатку № 5 до договору № 6286 від 09.02.2009 р. сторони погодили, що споживач до 19 числа місяця, що передує розрахунковому, здійснює оплату за електроенергію самостійно авансовим платежем 100% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору “Обсяги постачання електричної енергії споживачу” або вартості величини очікуваного споживання при значному відхиленні споживання електроенергії в розрахунковому періоді. Розмір суми платежу розраховується споживачем самостійно як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу на очікуваний обсяг споживання електричної енергії, визначених на поточний розрахунковий період. Остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі згідно з умовами цього договору, здійснюються споживачем самостійно протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку.
Додатком № 10.2 до договору про постачання електроенергії № 6286 від 09.02.2009 р. – “Перелік об`єктів споживача між Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус”, що живляться від мереж 0,4 КВ Центрального РЕМ ” встановлено найменування об`єкту, адреса, вид енергії, дані приладів обліку, місце встановлення приладу обліку, клас напруги, тарифна група, втрати в мережах, напруга на межі розподілу, характеристика об`єкту.
Водночас, як убачається з матеріалів справи, у червні 2025 року ОСББ “Парус” звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеської міської ради про стягнення з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси - Виконавчого комітету Одеської міської ради заборгованості у загальному розмірі 108152,00 грн., з якої: 91595,15 грн. - заборгованості із внесків та витрат на управління багатоквартирним будинком у розмірі, 13196,74 грн. – інфляційні збитки, 3360,12 грн. - 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язків, визначених Законом України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку”, в частині сплати внесків і платежів на утримання належного відповідачу майна за період з 01.03.2021 до 30.04.2025.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.09.2025 р. у справі № 916/2841/25, яке набрало законної сили 24.10.2025 р., позовні вимоги ОСББ “Парус” до Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Виконавчого комітету Одеської міської ради про стягнення 108152,00 грн. задоволено частково шляхом присудження до стягнення заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком у розмірі 91595,15 грн., 3% річних у сумі 2990,41 грн., збитків від інфляції у розмірі 12787,44 грн., судовий збір у сумі 2405,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. 
Як убачається з матеріалів справи, в підтвердження існування у відповідача заборгованості та обґрунтування її розміру ОСББ “Парус” надано розрахунок загальної заборгованості за період з 01.05.2025 по 28.02.2026 власника приміщення № 101 за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 14 - Одеської міської ради, загальна площа 98,5 кв.м, відповідно до якої відповідачу нараховано наступні суми: за травень 2025 р. - 1921,74 грн.; за червень 2025 р. - 1921,74 грн.; за липень 2025 р. - 1921,74 грн.; за серпень 2025 р. - 1921,74 грн.; за вересень 2025 р. - 1921,74 грн.; за жовтень 2025 р. - 2324,60 грн.; за листопад 2025 р. - 2324,60 грн.; за грудень 2025 р. - 2324,60 грн.; за січень 2026 р. - 2324,60 грн.; за лютий 2026 р. - 2324,60 грн., що разом становить борг Одеської міської ради перед ОСББ “Парус” у розмірі 21231,70 грн. 
Частина 2 ст. 2 Цивільного кодексу України серед учасників цивільних відносин визначає зокрема територіальні громади.
Частиною 1 ст. 169 Цивільного кодексу України передбачено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, а згідно зі ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обв`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції встановленої законом.
Статтею 327 Цивільного кодексу України встановлено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про місцеве самоврядування” територіальна громада це жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр (абз. 2); право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування (абз. 15). Статтею 2 вказаного Закону визначено, що: місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (ч. 1); місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (ч. 2).
Згідно з ч. 1 ст. 5 вказаного Закону система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 вказаного Закону, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно зі ст. 60 вказаного Закону територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження (ч. 1).
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 5).
Таким чином, саме Одеській міській територіальній громаді належать на праві комунальної власності приміщення № 101 у будинку № 14 по вул. Дерибасівська у м. Одесі, а Одеська міська рада є представником Одеської міської територіальної громади та відповідно співвласником будинку № 14 по вул. Дерибасівська у м. Одесі в розумінні Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку”.
Водночас право власності Одеської міської ради на спірне нежитлове приміщення підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 467260414 від 09.03.2026 р. 
Однак, за ствердженнями позивача, Одеська міська рада не виконує зобов`язань, як співвласник багатоквартирного будинку, щодо сплати внесків на витрати з управління багатоквартирним будинком, з огляду на що у останнього виникла заборгованість у розмірі 21231,70 грн.
Так, згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору.
За ч.ч. 1-4 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.
У відповідності до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
За ст. 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; представник співвласника - фізична або юридична особа, яка на підставі договору або закону має право представляти інтереси співвласника; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 4 ст. 1 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку”).
За умовами ст. 1 Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.
Власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності (ст. 4 Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку”).
Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (ч. 1 ст. 5 Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку”).
Відповідно до п.п 5, 6, 10 ч. 1 ст. 7 Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” співвласники зобов`язані: виконувати рішення зборів співвласників; забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Згідно з умовами ч. 1, п.п. 5, 7 ч. 2 “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.
Частиною 1 статті 12 Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” передбачено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.
Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень (ч.ч. 2-4 Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку”).
Частинами 1, 2, 5, 8, 9 статті 10 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд.
Згідно зі ст. 15 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” співвласник зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
У відповідності до ст. 16 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.
Відповідно до ст. 17 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів; виступати засновником (учасником) інших юридичних осіб. Реалізація прав об`єднання, визначених цією статтею, здійснюється його правлінням за дорученням загальних зборів та відповідно до статуту об`єднання.
За ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.
Згідно зі ст. 12 Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 23 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
Таким чином, прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми статті 322 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 7 Закону.
У зв`язку з цим рішення загальних зборів ОСББ “Парус”, у тому числі про визначення кошторису витрат та розміру щомісячних внесків на утримання будинку та прилеглої території, є обов`язковими для Одеської міської ради, як власника приміщення, стягнення заборгованості по сплаті внесків, котрі є предметом спору у даній справі. При цьому відповідач в силу прямої норми Закону несе тягар утримання належного йому майна та зобов`язаний виконувати прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ. При цьому у разі відмови співвласника сплачувати встановлені внески і платежі об`єднання має право звернутися до суду (ч. 6 ст. 13 Закону).
Поряд з тим, стаття 15 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” прямо передбачає, що саме власник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згадана стаття Закону покладає на співвласника обов`язок у його відносинах з ОСББ. А положення ч. 4 ст. 12 Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” стосується взаємовідносин між власником приміщення (державою чи територіальною громадою) і його наймачем/орендарем. Ця норма Закону дає органу державної влади або місцевого самоврядування правову підставу покласти відповідні витрати на орендаря або наймача. Але вона не знімає з держави чи територіальної громади їхніх повноважень і обов`язків як власника у відносинах з третіми особами, у тому числі і з ОСББ.
Тож, суд констатує, що у даному випадку належним відповідачем буде саме власник -Одеська міська рада, що також відповідає дійсній судовій практиці.
Враховуючи приписи чинного законодавства, вказане дозволяє господарському суду дійти висновку про встановлення Законом України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” комплексу взаємопов`язаних прав та обов`язків власників квартир та об`єднання співвласників, які в кінцевому мають забезпечити належне функціонування та утримання співвласниками житлового будинку їхньої спільної часткової власності. Так, право об`єднання на встановлення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів кореспондує обов`язок співвласника виконувати рішення статутних органів об`єднання, своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, частка яких визначається пропорційно до загальної площі приміщення. 
Так, 24.05.2019 р. загальними зборами ОСББ “Парус” прийнято рішення, оформлене протоколом № 1/19, яким було встановлено з 01.06.2019 р. тариф на утримання будинку та прилеглої території на період з 01.06.2019 р. у розмірі 14,95 грн за 1 кв.м. 
У подальшому - 24.11.2021 р. загальними зборами ОСББ “Парус” прийнято рішення, оформлене протоколом № 1/21, яким було встановлено з 01.01.2022 р. тариф на утримання будинку та прилеглої території у розмірі 19,51 грн за 1 кв.м. 
Крім того, 01.09.2025 р. загальними зборами ОСББ “Парус” прийнято рішення, оформлене протоколом № 1/25, яким було встановлено з 01.09.2025 р. тариф на утримання будинку та прилеглої території у розмірі 23,60 грн за 1 кв.м. 
З посиланням на зазначені рішення ОСББ “Парус” було нараховано внески на витрати на управління багатоквартирним будинком Одеській міській раді, як власнику приміщення № 101 в будинку № 14 по вул. Дерибасівська у м. Одесі, за період з травня 2025 р. по вересень 2025 р. у загальному розмірі 9608,70 грн. (98,5 кв.м * 19,51 грн = 1921,74 грн.; 1921,74 грн * 5 місяців = 9608,70 грн.); за період з жовтня 2025 р. по лютий 2026 р. у загальному розмірі 11623,00 грн. (98,5 кв.м * 23,60 грн = 2324,60 грн.; 1921,74 грн. * 5 місяців = 11623,00 грн.), що у загальній сумі становить заборгованість у розмірі 21231,70 грн. 
Перевіривши здійснений ОСББ “Парус” розрахунок заборгованості за внесками на утримання будинку та прилеглої території за період з 01.05.2025 по 28.02.2026, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог шляхом стягнення з відповідача витрат на управління багатоквартирним будинком у розмірі 21231,70 грн. 
У даному випадку несплата відповідачем на користь позивача заборгованості з оплати за надані послуги відповідно до вимог законодавства є порушенням зобов`язання. 
Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за рахунок місцевого бюджету з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси - Виконавчого комітету Одеської міської ради, господарський суд вказує наступне.
Частиною 6 ст. 238 ГПК України передбачено можливість, у разі необхідності, вказати у резолютивній частині рішення суду про порядок його виконання.
Згідно зі ст. 1 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” виконавчі органи рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
Також частинами 1, 2 ст. 11 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
За таких обставин суд зазначає, що статтями 1, 2 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено здійснення місцевого самоврядування територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Виконавчі органи рад створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. 
Відповідно до ст. 51 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.
За ч. 2 ст. 64 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.
Частиною 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: 1) за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Служба безпеки України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників; 2) за бюджетними призначеннями, визначеними рішенням про бюджет Автономної Республіки Крим, - уповноважені юридичні особи (бюджетні установи), що забезпечують діяльність Верховної Ради Автономної Республіки Крим та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, а також міністерства та інші органи влади Автономної Республіки Крим в особі їх керівників; 3) за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.
Відповідно до п. 1.1 Положення про Виконавчий комітет Одеської міської ради (далі Положення), що затверджене рішенням Одеської міської ради від 15.09.2021 № 535-VІІ “Про затвердження Положення про Виконавчий комітет Одеської міської ради у новій редакції”, Виконавчий комітет Одеської міської ради (далі - Виконком) є виконавчим органом Одеської міської ради, який створюється Одеською міською радою (далі - рада) на період її повноважень відповідно до Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, Статуту територіальної громади міста Одеси та Регламенту ради. Після закінчення повноважень ради Виконком здійснює свої повноваження до формування його нового складу.
Згідно з п.1.3 та п.1.4 Положення Виконком ОМР є юридичною особою, має гербову печатку, бланки та штампи, має рахунки в органах Державної казначейської служби України та в установах банків, набуває від свого імені майнові та особисті немайнові права, несе обов`язки, може бути позивачем і відповідачем в судах, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Фінансування видатків Виконкому здійснюється за рахунок коштів бюджету Одеської міської територіальної громади.
Окрім того, суд вважає за необхідне звернутися до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 14.05.2020 по справі № 916/1952/17, відповідно до якої: “З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, врахувавши те, що Одеська міська рада не є розпорядником коштів місцевого бюджету м. Одеси та не має рахунків в органах державного казначейства, дійшли правильного висновку про те, що з метою захисту прав позивача та подальшого реального виконання рішення суду у цій справі стягнення присуджених грошових коштів слід здійснити з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси - Виконавчого комітету Одеської міської ради. Наведеним спростовуються доводи відповідача-1 в касаційній скарзі про те, що суди попередніх інстанцій не обґрунтували свій висновок про те, чому саме з рахунку Виконавчого комітету Одеської міської ради має бути здійснене стягнення у цій справі”.
За таких обставин суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про здійснення стягнення грошових коштів з Одеської міської ради з рахунків розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету Виконавчого комітету Одеської міської ради.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідіність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулося на користь позивача, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. (із застосуванням коефіцієнту 0,8), понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.
Щодо заяви позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. суд зазначає наступне.
Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
У ч.ч. 4-7 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Наразі на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до матеріалів справи копії договору про надання правничої допомоги від 06.03.2026 р., акту приймання-передачі виконаної роботи від 09.03.2026 р. до договору про надання правничої допомоги від 06.03.2026 р., ордери серії ВН № 1681810 від 26.03.2026 р. та серії ВН № 1697526 від 27.04.2026 р. та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 004407. 
Як вбачається зі змісту договору про надання правничої допомоги, укладеного 06 березня 2026 р. між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку “Парус” (клієнт) та Адвокатським бюро “Бороган” (адвокатське бюро), відповідно до умов п.п. 1.1 клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п. 2.1 договору від 06.03.2026 р. адвокатське бюро на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надати клієнту наступну правничу допомогу у представництві інтересів клієнта по справі за позовом клієнта до власника (власників) нежитлового приміщення № 101, яке розташоване за адресою: 65026, Україна, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Дерибасівська, будинок 14 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на відшкодування витрат з управління багатоквартирним будинком.
Положеннями п.п. 2.1.2 договору від 06.03.2026 р. передбачено, що представництво інтересів клієнта здійснюється в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими стороні по справі положеннями чинних в Україні ГПК, ЦПК, КПК, КУпАП та КАС. 
Пунктом 2.3 договору від 06.03.2026 р. встановлено, що адвокатське бюро має право покласти частину своїх обов`язків на іншу особу, з якою адвокатське бюро укладає окремий договір. У випадку покладання частини своїх зобов`язань на іншу особу, адвокатське бюро залишається відповідальним у повному обсязі перед клієнтом за порушення умов даного договору. 
Згідно з п. 2.4 договору від 06.03.2026 р. для надання правової допомоги клієнту адвокатське бюро призначає адвоката Борогана Валентина Володимировича, який має право представляти інтереси клієнта на підставі самостійно виписаного ордеру та і на підставі ордеру, виписаного адвокатським бюро та/або адвоката Скибінську Євгенію Сергіївну, яка має право представляти інтереси клієнта на підставі самостійно виписаного ордеру. 
У п. 2.5 договору від 06.03.2026 р. закріплено, що на виконання п. 1.1 даного договору, адвокат при здійсненні своїх повноважень: представляти інтереси клієнта в судах всіх інстанцій з усіма правами, наданими позивачу, відповідачу, одержувати необхідні довідки та документи, підготовлювати, підписувати та подавати претензії, вимоги, заяви, у тому числі позовні заяви, відзиви на позовні заяви, листи, клопотання, пояснення, заяви про видачу виконавчих листів, скарги, апеляційні скарги, касаційні скарги, розписуватись на них від імені клієнта, сплачувати від імені клієнта судовий збір, а також знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення (постанови, ухвали) судів, збирати будь- які відомості про факти, що можуть використовуватися як докази у справі, а також користуватися всіма іншими правами, наданими законодавством України для такого роду повноважень та цим договором адвокату.
Відповідно до п. 3.2 договору від 06.03.2026 р. передбачено обов`язок клієнта прийняти належним чином виконану роботу адвокатського бюро та оплатити її у розмірі та строки, встановлені в даному договорі.
Згідно з п. 4.1 договору від 06.03.2026 р. закріплено, що за надання правничої допомоги, яка є предметом договору, згідно пункту 2.1 цього договору та об`єму наданих послуг, які зазначені у пункті 2.5 цього договору, адвокатському бюро клієнт сплачує грошову винагороду у розмірі 10000,00 грн.
Сторонами погоджено, що виконанням умов цього договору є: зарахування на рахунок клієнта коштів, які є предметом позову, зазначеного у п. 2.1 цього договору; винагороди адвокатського бюро (п. 4.3 договору від 06.03.2026 р.).
У відповідності до п. 4.4 договору від 06.03.2026 р. сторони погодили, що виплата винагороди, розмір якої зазначено у пунктах 4.1 цього договору, здійснюється протягом 5-ти робочих днів після надходження коштів, які є предметом позову згідно з п. 2.1 договору на рахунок клієнта.
Згідно з п. 7.1 договору від 06.03.2026 р. останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до ухвалення судом першої інстанції рішення по справі або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.
Зміни в даний договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до даного договору (п. 7.10 договору від 06.03.2026 р.).
Крім того, у матеріалах справи наявний акт від 09.03.2026 р. приймання-передачі виконаної роботи до договору про надання правничої допомоги від 06.03.2026 р., з якого вбачається, що у відповідності до вимог пунктів 2.1, 4.1 договору про надання правничої допомоги від 06.03.2026 року, адвокатським бюро виконані, а клієнтом прийняті наступні роботи: усна консультація, вивчення документів, ознайомлення з актуальною практикою в подібних правовідносинах, формування та узгодження правової позиції, підготовка та подача позовної заяви, участь в майбутніх судових засіданнях. 
Зокрема, відповідно до акту від 09.03.2026 р. про приймання-передачі виконаної роботи до договору про надання правничої допомоги від 06.03.2026 р. вказано, що всього за виконану роботу клієнт протягом 5-ти робочих днів після надходження коштів, які є предметом позову згідно п. 2.1 договору про надання правничої допомоги від 06.03.2026 року на рахунок клієнта, зобов`язується сплатити адвокатському бюро винагороду у розмірі 10000,00 грн. 
Разом з тим слід зазначити, що наявні у матеріалах справи договір про надання правничої допомоги від 06.03.2026 р., акт приймання-передачі виконаної роботи від 09.03.2026 р. до договору про надання правничої допомоги від 06.03.2026 р., ордери серії ВН № 1681810 від 26.03.2026 р. та серії ВН № 1697526 від 27.04.2026 р. та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 004407 не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Між тим у ч. 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Наразі у відзиві на позовну заяву відповідач зауважує, що договір про надання правничої допомоги від 06.03.2026 р. та акт приймання-передачі виконаної роботи від 09.03.2026 р. не містять критерій визначення вартості (порядок обчислення розміру гонорару), витрачений час на надання правничої допомоги, не конкретизовано об`єми наданих послуг. 
Так, відповідач посилається на постанову від 28.09.2022 р. у справі № 529/201/20 Верховного Суду та вказує, що у разі відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг адвоката суди залежно від конкретних обставин справи та інших доказів мають право відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Відсутність в договорі розміру або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару (додаткова постанова ВС від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18). У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг суди мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
При цьому відповідач стверджує, що акт приймання-передачі виконаної роботи від 09.03.2026 р. містить лише дату виконання наданих робіт (послуг) без зазначення витраченого часу на надання цих послуг, як це вимагається ч. 4 ст. 126 ГПК України та не містить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вказує відповідач, з огляду на сталу практику Верховного Суду та норми чинного законодавства України, ухвалення судового рішення у даній справі про стягнення з Одеської міської ради з рахунку Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСББ “Парус” судових витрат з надання правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн. суттєво погіршить забезпечення функціонування бюджетної сфери та життєво необхідних потреб жителів територіальної громади міста Одеси у період дії воєнного стану, призведе до зменшення фінансування заходів забезпечення протидії військовій агресії російської федерації проти України.
Також відповідач вважає, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому вважає, що сума судових витрат заявлена позивача є неспівмірною зі складністю відповідної роботи.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 № 910/15621/19, від 07.09.2022 у справі № 912/1616/21 тощо, випливає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Отже, такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, так і відповідно до ч. 5 ст. 129 цього Кодексу (аналогічний правовий висновок викладений в додатковій постанові ПЗАГС від 18.03.2025 р. по справі № 916/4066/23).
Відтак, господарський суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України. При цьому таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.
Суд вправі покласти лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 923/1121/17 також вказано, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі “East/West Alliance Limited” проти України”, заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, враховуючи частини п`яту-сьому, дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі № 916/1340/18.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Між тим, дослідивши та проаналізувавши поданий позивачем - Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку “Парус” акт приймання-передачі від 09.03.2026 р. виконаної роботи до договору про надання правничої допомоги від 06.03.2026 р., господарський суд погоджується з доводами відповідача, що розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг. 
Зміст наданої правової допомоги у межах даної справи відповідно до акту приймання-передачі від 09.03.2026 р. полягає у проведенні усної консультації, вивченні документів, ознайомлення з актуальною практикою в подібних правовідносинах, формування та узгодження правової позиції, підготовки та подачі позовної заяви, участі в майбутніх судових засіданнях. 
Відтак, судом встановлено, що заявлені ОСББ “Парус” до стягнення витрати не відповідають критерію розумності з огляду на предмет спору та віднесення даної справи до категорії малозначної. 
Крім того, господарський суд зазначає, що складність даної справи не є високою, спір по даній справі № 916/1136/26 для кваліфікованого та професійного юриста є спором незначної складності. При цьому суд додає, що практика з подібних спорів є досить сталою та обширною, тому пошук та аналіз актуальної судової практики не потребує досить значного часу.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку про наявність підстав для частково задоволення заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” та стягнення з Одеської міської ради на його користь 5000,00 грн. витрат на правову допомогу, пов`язану з розглядом цієї справи у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:
1. Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” до Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення заборгованості у загальному розмірі 21231,70 грн. задовольнити.
2. СТЯГНУТИ з Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Думська, буд. 1; код ЄДРПОУ 26597691) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” (65026, м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 14; код ЄДРПОУ 32783101) заборгованість зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком у розмірі 21231/двадцять одна тисяча двісті тридцять одна/грн. 70 коп. шляхом стягнення грошових коштів за рахунок місцевого бюджету з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси Виконавчого комітету Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Біржова, буд. 1; код ЄДРПОУ 04056919).
3. СТЯГНУТИ з Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Думська, буд. 1; код ЄДРПОУ 26597691) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Парус” (65026, м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 14; код ЄДРПОУ 32783101) витрати по сплаті судового збору у сумі 2662/дві тисячі шістсот шістдесят дві/грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 /п`ять тисяч/грн. 00 коп. шляхом стягнення грошових коштів за рахунок місцевого бюджету з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси Виконавчого комітету Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Біржова, буд. 1; код ЄДРПОУ 04056919).

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 02 червня 2026 р.

Суддя В.С. Петров