ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/22129/24 пров. № А/857/24947/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року (ухвалене головуючим – суддею Карп`як О.О. у м. Львові) у справі № 380/22129/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просив: 
визнати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 протиправною.
зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.09.1982 по 15.01.1999 року, згідно уточнюючої довідки № 33 від 13.03.2024 року та довідки про заробітню плату № 34 від 13.03.2024, № 38 від 14.03.2024, №36 від 14.03.2024 та №70 від 01.07.2024, та призначити пенсію за віком відповідно Закону України про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування з дня первинного звернення. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправно відмовило їй у призначенні пенсії за віком, покликаючись на відсутність страхового стажу. Стверджувала, що їй протиправно не зараховано окремі періоди роботи, незважаючи на наявність необхідних записів у трудовій книжці. Наведене зумовило звернення до суду із цим позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21.08.2024 № 133950014407. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.09.1982 по 15.01.1999 року, згідно уточнюючої довідки № 33 від 13.03.2024 року та довідки про заробітню плату № 34 від 13.03.2024, № 38 від 14.03.2024, №36 від 14.03.2024 та №70 від 01.07.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2024 про призначення пенсії за віком, з врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що надані довідки про заробітну плату підтверджують право позивача на врахування оспорюваних періодів роботи до страхового стажу, тому необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати позивачу зазначені періоди роботи до страхового стажу.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. 
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у віці 60 років, 13.08.2024 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, та просила зарахувати стаж з 1982 по 1999 рік, з 2005 по 2008 рік.
За принципом екстериторіальності, документи позивачки про призначення пенсії за віком розглядалися, і відповідно, рішення про відмову у призначенні пенсії № 133950014407 від 21.08.2024 року приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
У рішенні зокрема зазначено:
До страхового стажу не врахований період з 10.09.1982 по 15.01.1999, згідно уточнюючої довідки № 33 від 13.03.2024 року, оскільки в записі про звільнення з роботи відсутній номер та дата наказу.
До електронної пенсійної справи долучені довідки про заробітну плату № 34 від 13.03.2024, № 38 від 14.03.2024, № 36 від 14.03.2024 та № 70 від 01.07.2024, які підтвердженні актом перевірки Пенсійного фонду, де зазначено, що по батькові “ ОСОБА_2 ” (мовою оригіналу), які не можливо врахувати, оскільки ПІБ заявниці зазначено у скороченій формі що не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 " разі виявлення розбіжностей в написанні прізвища, імені, по-батькові в наданих документах, належність цих документів встановлюється в судовому порядку.
Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 , становить I5 років 04 місяці 25 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком. 
Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивачка звернулася з даним адміністративним позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) та Законом №1058-ІV.
Умови призначення пенсії за віком врегульовані статтею 26 Закону №1058-IV.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року – не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року – не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року – не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року – не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року – не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року – не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року – не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року – не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року – не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року – не менше 35 років.
Статтею 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 48 Кодекс законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
За змістом статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до оскаржуваного рішення відповідачем не було зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи з 10.09.1982 по 15.01.1999 згідно уточнюючої довідки № 33 від 13.03.2024 року, оскільки в записі про звільнення з роботи відсутній номер та дата наказу.
До електронної пенсійної справи долучені довідки про заробітну плату № 34 від 13.03.2024, № 38 від 14.03.2024, № 36 від 14.03.2024 та № 70 від 01.07.2024, які підтвердженні актом перевірки Пенсійного фонду, де зазначено, що по батькові “Яр.” (мовою оригіналу) які не можливо врахувати, оскільки ПІБ заявниці зазначено у скороченій формі що не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 " разі виявлення розбіжностей в написанні прізвища, імені, по-батькові в наданих документах, належність цих документів встановлюється в судовому порядку.
Позивач надала уточнюючу довідку від 13.03.2024 №33, яка видана Іваничівським споживчим товариством, де зазначено, що ОСОБА_4 05.03.1964, дійсно працювала в Іваничівському споживчому товаристві з 10.09.1982 року (розпорядження № 42 від 10.09.1982 р.) по січень 1999 (книга нарахування заробітної плати за 1999). 
У довідках про заробітну плату № 34 від 13.03.2024, № 38 від 14.03.2024, № 36 від 14.03.2024 та № 70 від 01.07.2024, вказано, що такі видані ОСОБА_5 вказано по батькові. 
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані довідки підтверджують право позивача на врахування вищевказаних періодів роботи до страхового стажу, а відтак необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати позивачу зазначені періоди роботи до страхового стажу.
З вище наведеного, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21.08.2024 №133950014407 про відмову у призначенні пенсії є протиправним.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача-2 призначити пенсію за віком з дня первинного звернення 13.08.2024 колегія суддів зазначає, що оскільки остаточний розмір страхового стажу позивача буде встановлено після зарахування відповідачем окремих періодів на виконання рішення суду, то вимога в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію є передчасною.
Отже належним та ефективним захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 13.08.2024 про призначення пенсії за віком, з врахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі № 380/22129/24 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула