ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/1761/25
Провадження № 2/505/1392/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді     Дзюбинського А.О.,
за участі секретаря судового засідання  Антонюк Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Подільського міськрайонного суду Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи
До Подільського міськрайонного суду Одеської області 27.05.2025 надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 08.12.2022 він надав у борг грошові кошти громадянину ОСОБА_2 у сумі 100 000 (сто тисяч) 00 грн. Дана обставина підтверджується розпискою, складеною та підписаною відповідачем 08.12.2022, де вказано, що відповідач гарантує повернення коштів до 09.03.2023.
Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача (за телефоном та особисто) з вимогами про повернення грошових коштів наданих за договорами позики, які підтверджуються розписками – відповідач ігнорував дані звернення та на не вжив жодних дій для того, аби виконати свої зобов`язання належним чином. Поведінка відповідача свідчить про систематичне ухилення від повернення боргу, а обставини, за яких сталося отримання відповідачем грошових коштів, свідчать про завідомо спланований умисний характер дій відповідача.
Строк повернення у розписці був визначений – до 09.03.2023. Станом на 27.05.2025 року жодних коштів за вказаною вище розпискою відповідачем не повернуто.
Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь
суму основного боргу у розмірі 100 000,00 грн, а також суму сплаченого судового збору.
Позиція відповідача
Відповідачем заяви по суті справи не подано.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 24.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.
Ухвалою суду від 16.04.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
08.08.2025 представником позивача Шевченком Д.О. подано клопотання про розгляд справи без його участі.
Ухвалою суду від 14.04.2026 задоволено клопотання представника позивача про йог участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.
Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У ситуації, що розглядається, суд прийшов до висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду.
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою суду від 01.06.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів.
Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що 08.12.2022 позивач  ОСОБА_1 та відповідач  ОСОБА_2 уклали договір позики, відповідно до умов якого, позикодавець  ОСОБА_1  передав, а позичальник  ОСОБА_2  прийняв у власність грошові кошти в сумі 100 000 грн.
Підтвердженням факту укладення договору позики та отримання відповідачем коштів є написана власноруч відповідачем розписка від 08.12.2022, оригінал якої долучено до матеріалів справи та досліджено у судовому засіданні.
Відповідно до змісту розписки відповідач  ОСОБА_2  отримав від позивача  ОСОБА_1  суму коштів у розмірі 100 000 грн, яку він зобов`язався повернути до 09.03.2023.
Разом з тим, у встановлений строк, відповідач борг не повернув. Матеріали справи доказів зворотного не містять, як і не містять доказів часткового погашення відповідачем заборгованості.
Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) також свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане позичальником.
За таких обставин, суд доходить висновку, що у позивача виникло право звернення до суду за захистом порушених прав та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики та таке право підлягає судовому захисту.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем, є відносини, які пов`язані з виконанням зобов`язань за договором позики, а саме щодо повернення позичальником отриманих у борг грошових коштів у визначений договором строк та стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням такого зобов`язання.
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування
Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У відповідності із ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності із ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Схожі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013р. у справі № 6-63цс13; від 02 липня 2014р. у справі № 6-79цс14.
Згідно правових висновків Верховного Суду України, висловлених в постановах від 18 вересня 2013р. по справі № 6-63цс13, від 11 листопада 2015р. по справі № 6-1967цс15, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
При цьому Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2026 року у справі № 368/1257/21 (провадження № 61-16707сво24) виснував, що перебування боргового документа у кредитора свідчить про невиконання боржником зобов`язання, а тягар доведення того, що грошові кошти насправді не були одержані, лежить саме на позичальнику. Коли боргова розписка складена позичальником власноруч, він має спростувати не лише належність підпису, а й факт самого виконання документа та отримання грошей за допомогою беззаперечних доказів.
Із урахуванням наведених вище положень законодавства та судової практики, суд доходить висновку, що власноручно написана відповідачем розписка про одержання коштів від 08.12.2022 підтверджує як обставину укладення між сторонами договору позики, так і обставину отримання відповідачем від позивача обумовленої грошової суми.
Під час розгляду справи вказані обставини не були будь-яким чином спростовані відповідачем.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 1YUR-B585-F8ME від 27.05.2025.
Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у повному розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст. 524, 530, 533, 610, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Задовольнити повністю позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08.12.2022 у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  судові витрати у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення суду складене 01.06.2026.

Повне найменування учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 
Представник позивача: адвокат Шевченко Дмитро Олександрович, місцезнаходження: Київська область, м. Українка, вул. Київська, буд. 1В
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області        Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ