КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2026 року м. Київ справа №320/11973/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Енергостройінвест» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Енергостройінвест» (далі позивач) із позовом до Одеської митниці (далі відповідач), у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000129/1 від 13.02.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000277 від 13.02.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що при митному оформленні товару за додатковою митною декларацією ІМ40ДЕ №23UA500500004548U5 від 13.02.2023, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту). Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України (далі МК України), підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей.
Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу.
Відповідачем, на переконання позивача, неправомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000129/1 від 13.02.2023, яким скориговано заявлену позивачем митну вартість товару в додатковій митній декларації ІМ40ДЕ №23UA500500004548U5 від 13.02.2023, а також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000277 від 13.02.2023, незважаючи на подані позивачем необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару за ціною, заявленою декларантом.
Позивач не погодився з рішеннями митного органу, але з метою випуску задекларованого товару у вільний обіг подав до митного органу нову додаткову митну декларацію, в якій скоригував митну вартість товару з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів, сплатив митні платежі й перерахував на депозитний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом (грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів фінансову гарантію).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк із дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати копію митної декларації, яка була подана позивачем до контролюючого органу після коригування митної вартості товару на підставі спірного рішення; надати суду оригінал платіжного документа про сплату судового збору.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви на 10 календарних днів із дня вручення копії даної ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно: надати копію митної декларації, яка була подана позивачем до контролюючого органу після коригування митної вартості товару на підставі спірного рішення; надати суду оригінал платіжного документа про сплату судового збору.
11.05.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява з додатками.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 відкрито провадження у справі №320/11973/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано докази по справі від позивача та відповідача.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 витребувано від позивача належним чином завірені копії документів, зазначених ним як додатки 17, 20, 21 та 29-32 до позовної заяви.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.06.2026 відмовлено в задоволенні клопотання Одеської митниці про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву, який поданий у рамках п`ятнадцятиденного строку із дня отримання копію позовної заяви, відповідач зазначив, що під час здійснення ним митного контролю правильності визначення митної вартості товару, який надійшов на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товару декларантом разом із додатковою митною декларацією ІМ40ДЕ №23UA500500004548U5 від 13.02.2023, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
У зв`язку з цим відповідач вважає, що спірні рішення прийняті митним органом з урахуванням вимог чинного законодавства України, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.
Розглянувши подані документи й матеріали, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Енергостройінвест» (місцезнаходження: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 16, офіс 12, ідентифікаційний код 38799405) зареєстроване в якості юридичної особи 03.07.2013, номер запису 1 069 102 0000 030425 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Судом встановлено, що 22.09.2022 між Shijiazhuang Yirui Chemical Technology Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (далі продавець) та позивачем був укладений контракт №CN/22092022/TH (далі контракт), відповідно до пунктів 1-5, 7, 8 та 11 якого, зокрема, продавець зобов`язується виготовити та поставити товар відповідно до рахунків-фактур, які є невід`ємною частиною контракту, з гарантованими специфікацією показниками. Позивач зобов`язується сплатити ціну, вказану в рахунках-фактурах до контракту.
Кількість, ціна та умови оплати товару визначаються згідно з виставленими рахунками, які є невід`ємною частиною контракту.
Пакування та маркування: мішки, бочки, флексібеги. Товар буде позначений мітками продавця.
Валюта контракту: долар США.
Умови поставки: дата поставки визначається продавцем у рахунках, які є невід`ємною частиною контракту.
У разі неможливості поставки товару продавцем, сума передплати має бути повернена продавцем на рахунок позивача. У даному випадку всі комісії і збори, які виникли в країні продавця, сплачує продавець, а всі комісії і збори, які виникли в країні позивача, сплачує позивач.
Продавець зобов`язується надати позивачу наступні документи по відвантаженню: комерційний інвойс; сертифікат аналізу; пакувальний лист; коносамент; сертифікат походження.
Будь-які зміни або доповнення контракту повинні бути здійснені в письмовій формі, щоб бути дійсними й ефективними. Контракт діє до 31.12.2024 або до остаточного виконання зобов`язань сторонами. Якщо сторони не звертаються одна до одної із пропозицією розірвання контракту, він вважається продовженим на 12 місяців.
У разі розбіжностей між англійською й українською мовами під час досудового або судового вирішення спорів, перевага надається англійській мові.
21.11.2022 продавець виставив позивачу до сплати проформу-інвойс №21TTOS26287, відповідно до якого продавець поставляє позивачу бікарбонат амонію в кількості 27 000 кг за ціною 0,35 доларів США за 1 кг (далі товар).
Відповідно до проформи-інвойса №21TTOS26287 від 21.11.2022, який містить посилання на контракт, товар постачається на умовах CIF м. Констанца, Румунія, умови оплати: 50% передоплата та 50% - після оформлення коносамента. Загальна вартість товару складає 9 450,00 доларів США.
21.11.2022 продавець також виставив позивачу інвойс №21TTOS26287 на товар.
Відповідно до інвойса №21TTOS26287 від 21.11.2022, який містить посилання на контракт, товар постачається на умовах CIF м. Констанца, Румунія, умови оплати: 50% передоплата та 50% - після оформлення коносамента. Загальна вартість товару складає 9 450,00 доларів США.
22.11.2022 позивач відповідно до контракту та інвойса №21TTOS26287 від 21.11.2022 перерахував на користь продавця 4 725,00 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №461 від 22.11.2022, проведеною Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк».
13.12.2022 позивач відповідно до контракту та інвойса №21TTOS26287 від 21.11.2022 перерахував на користь продавця 4 725,00 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №491 від 13.12.2022, проведеною Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк».
13.02.2023 позивачем до Одеської митниці було подано додаткову митну декларацію ІМ40ДЕ №23UA500500004548U5, у графі 31 якої позивачем був зазначений товар, придбаний за інвойсом №21TTOS26287 від 21.11.2022.
Відповідно до граф 20, 22 та 42 додаткової митної декларації ІМ40ДЕ №23UA500500004548U5 від 13.02.2023 загальна вартість товару складає 9 450,00 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах CIF м. Констанца, Румунія.
У той же час, з матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару автомобільним транспортом із м. Констанци, Румунія до місця ввезення на митну територію України та відповідно до довідки про вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг №01/09.02.2023р. від 09.02.2023, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Глобал Лоджистік» (далі експедитор), додав до митної вартості товару вартість його транспортування автомобільним транспортом у розмірі 151 114,38 грн.
Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем додаткової митної декларації щодо товару 13.02.2023 - 496 687,65 грн. (9 450,00 доларів США х 36,5686 + 151 114,38 грн.).
На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:
(0325) проформа-інвойс №21TTOS26287 від 21.11.2022;
(0380) інвойс №21TTOS26287 від 21.11.2022;
(0705) коносамент №COSU6349341880 від 16.12.2022;
(0730) автотранспортна накладна №00005141 від 09.02.2023;
(0861) сертифікат про походження товару №22C060000518/00044 від 12.12.2022;
(3001) платіжна інструкція в іноземній валюті №461 від 22.11.2022, проведена Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк»;
(3001) платіжна інструкція в іноземній валюті №491 від 13.12.2022, проведена Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк»;
(3004) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги - рахунок-фактура №А009146 від 03.02.2023, виданий експедитором;
(3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - довідка про вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг №01/09.02.2023р. від 09.02.2023, видана експедитором;
(3014) прайс-лист продавця №21TTOS26287 від 15.11.2022;
(3016) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, - експертний висновок №Ц-95 від 06.02.2023, виданий Київською торгово-промисловою палатою;
(3021) розрахунок ціни (калькуляція) продавця №21TTOS26287 від 21.11.2022;
(3530) страховий поліс №PYIE202213019700E03110 від 16.12.2022;
(4104) контракт;
(4301) договір на транспортно-експедиторське обслуговування №87-ЮГЛ від 15.01.2021, укладений між експедитором та позивачем;
(9610) копія митної декларації країни відправлення №421320220000249066 від 14.12.2022.
Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в додатковій митній декларації ІМ40ДЕ №23UA500500004548U5 від 13.02.2023 митної вартості товару, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення про витребування додаткових документів для підтвердження заявленого позивачем рівня митної вартості товару.
Посилаючись на положення частини третьої статті 53 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару: каталоги, специфікації виробника товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором.
13.02.2023 позивач на вказаний запит надав відповідачу заяву №13/02-1 від 13.02.2023, в якій повідомив відповідачу, що він не має жодних відносин із третіми особами та що жодних рахунків третім особам та від третіх осіб не виставлялося. Жодних оплат на користь третіх осіб щодо товару не здійснювалося.
Позивач також у своїй заяві №13/02-1 від 13.02.2023 повідомив митний орган, що інші документи в десятиденний строк надаватися не будуть.
13.02.2023 Одеською митницею було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000129/1, згідно з яким відповідач, застосувавши шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару №1 у додатковій митній декларації ІМ40ДЕ №23UA500500004548U5 від 13.02.2023 скоригував із 13 582,35 доларів США до рівня 19 440,00 доларів США.
Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів, зокрема, зазначив, що подані документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.
Відповідно до підпункту в) пункту 2 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте в наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
У митній декларації країни відправлення №421320220000249066 від 14.12.2022 вказаний коносамент №COSU6349341880 від 21.11.2022, таким чином експортна декларація створена раніше, ніж коносамент.
З огляду на викладені розбіжності, відсутність усіх відомостей, які підтверджують складові митної вартості товару, відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України позивачу було запропоновано надати (за наявності) додаткові документи.
Декларантом надано заяву про те, що витребувані митним органом додаткові документи надаватися не будуть. Декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України.
За результатом проведеної консультації шляхом обміну електронними повідомленнями між митним органом та декларантом із метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод. У митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій із ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МК України методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товару.
З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Державної митної служби України та встановлено, що рівень митної вартості товару є більшим за митною декларацією №UA500500/2023/000024 від 04.01.2023 (вартість референтного товару складає 0,72 доларів США за 1 кг, а декларантом заявлено вартість у 0,503 доларів США за 1 кг).
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів Одеська митниця в особі головного державного інспектора Бутка Володимира Анатолійовича видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000277 від 13.02.2023.
З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову додаткову митну декларацію ІМ40ДЕ №23UA500500004603U9 від 14.02.2023 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів (фінансову гарантію) в розмірі 55 693,54 грн.
Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та прийнятою за його наслідками карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000277 від 13.02.2023, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Митний кодекс України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України. 
Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).
Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.
Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).
Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України). 
Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК України).
Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту й достовірність відомостей про заявлену митну вартість товарів; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Судом після дослідження оскаржуваного рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000129/1 від 13.02.2023 та відзиву Одеської митниці на позовну заяву встановлено, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів було винесене відповідачем, так як позивач не підтвердив включення вартості пакування спірного товару до його митної вартості.
Суд не погоджується з таким висновком відповідача з огляду на наступне.
Судом досліджено надані позивачем відповідачу та суду контракт, проформу-інвойс №21TTOS26287 від 21.11.2022, інвойс №21TTOS26287 від 21.11.2022, платіжні інструкції в іноземній валюті №461 від 22.11.2022 та 491 від 13.12.2022, проведені Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», договір на транспортно-експедиторське обслуговування №87-ЮГЛ від 15.01.2021, укладений між експедитором та позивачем, коносамент №COSU6349341880 від 16.12.2022, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №00005141 від 09.02.2023, рахунок-фактуру №А009146 від 03.02.2023, виданий експедитором, довідку про вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг №01/09.02.2023р. від 09.02.2023, видану експедитором, страховий поліс №PYIE202213019700E03110 від 16.12.2022, копію митної декларації країни відправлення №421320220000249066 від 14.12.2022, прайс-лист продавця №21TTOS26287 від 15.11.2022, розрахунок ціни (калькуляцію) продавця №21TTOS26287 від 21.11.2022, експертний висновок №Ц-95 від 06.02.2023, виданий Київською торгово-промисловою палатою, зі змісту яких слідує, що товар постачався продавцем позивачу на умовах CIF м. Констанца, Румунія (згідно з Incoterms), а сама вартість товару в розмірі 9 450,00 доларів США з урахуванням додатково понесених позивачем витрат, пов`язаних із транспортуванням спірного товару автомобільним транспортом, в загальному розмірі 151 114,38 грн. відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в додатковій митній декларації IM40ДЕ №23UA500500004548U5 від 13.02.2023 в розмірі 496 687,65 грн. (9 450,00 доларів США х 36,5686 + 151 114,38 грн.).
При цьому за приписами статті А.9 Розділу CIF Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Incoterms) продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.
Отже, суд вважає безпідставним твердження відповідача, зазначене в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що позивач не підтвердив включення вартості пакування спірного товару до його митної вартості, адже спірний товар постачався на умовах CIF м. Констанца, Румунія (згідно з Incoterms), а тому в його вартість уже була включена вартість пакування товару.
Суд також не погоджується з твердженням відповідача про наявність розбіжностей між датами митної декларації країни відправлення та коносамента, так як останній був виданий 16.12.2022, а не 21.11.2022, про що помилково зазначено митним органом у його рішенні про коригування митної вартості товарів.
При цьому відповідно до наявного в матеріалах справи перекладу копії митної декларації країни відправлення №421320220000249066 датою експорту спірного товару є 17.12.2022, що узгоджується з датою видачі коносамента щодо перевезення спірного товару морським транспортом.
Суд також враховує, що позивач у своїй заяві №13/02-1 від 13.02.2023 повідомив відповідачу, що він не має жодних відносин із третіми особами та що жодних рахунків третім особам та від третіх осіб не виставлялося. Жодних оплат на користь третіх осіб щодо товару не здійснювалося.
Вказане не було спростовано відповідачем належними та достовірними доказами, а тому ненадання позивачем митному органу у відповідь на його запит щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості спірного товару договорів та рахунків третіх осіб не може бути покладеним в основу для коригування митної вартості спірного товару.
Суд критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та достовірними доказами.
Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Зі змісту спірного рішення відповідача №UA500500/2023/000129/1 від 13.02.2023 слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.
Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 2 та 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012).
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).
Судом встановлено, що Одеська митниця в графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000129/1 від 13.02.2023 лише зазначила номер та дату митної декларації, використаної нею як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості спірного товару, при цьому відповідач усупереч вищезазначеним вимогам Правил не навів жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить про протиправний характер оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.
Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000129/1 від 13.02.2023 протиправно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.
Отже, висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі референтної митної декларації №UA500500/2023/000024 від 04.01.2023, зазначеної в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000129/1 від 13.02.2023, є протиправним.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.
З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.
Отже, у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним (резервним) методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.
За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000129/1 від 13.02.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000277 від 13.02.2023 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 5 368,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №1309 від 28.03.2023 та №2002 від 09.05.2023.
Відтак, оскільки позовні вимоги позивача задоволено, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 5 368,00 грн.
Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000129/1 від 13.02.2023.
3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000277 від 13.02.2023.
4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Енергостройінвест» (код ЄДРПОУ 38799405, місцезнаходження: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 16, офіс 12) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місцезнаходження: 65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21А) судові витрати в розмірі 5 368,00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.