Справа № 560/20049/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

15 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України , Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Хмельницького відділу №1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить:
1. Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області в особі Хмельницького відділу №1 щодо збирання, обробки та внесення до Єдиного державного демографічного реєстру персональних даних та присвоєння унікального номеру запису у реєстрі № НОМЕР_4 ОСОБА_2 .
2. Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області в особі Хмельницького відділу №1 (відповідь №С-96/6/6802-25/6833.37.2/90-25 від 09.07.2025) щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 .
3. Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області в особі Хмельницького відділу №1 оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 .
4. Визнати протиправними дії Державної міграційної служби України щодо відмови знищити (видалити, анулювати) присвоєний унікальний номер запису у реєстрі № НОМЕР_4 ОСОБА_2 .
5. Зобов`язати Державну міграційну службу України знищити (видалити, анулювати) присвоєний унікальний номер запису у реєстрі № НОМЕР_4 ОСОБА_2 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що у зв`язку з необхідністю отримання паспорта громадянина України зразка 1994 року, позивач в інтересах свого неповнолітнього сина у червні 2025 року звернулася до відповідачів із заявою щодо оформлення та видачі паспорта, а також з приводу знищення присвоєного неповнолітньому ОСОБА_2 , при отриманні паспорту громадянина України для виїзду за кордон, унікального номеру запису у Єдиному державному демографічному реєстрі. 
Вказує, що відсутність паспорта громадянина України створює перепони для реалізації прав неповнолітнього у сфері освіти та в інших сферах суспільного життя, а присвоєння УНЗР суперечить їх релігійним переконанням. Відповідачі відмовили заявникам в оформленні та видачі паспорта зразка 1994 року та у видаленні персональних даних ОСОБА_2 з Єдиного державного демографічного реєстру.
Посилаючись, зокрема, на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у зразковій справі №806/3265/17, позивач просить визнати дії відповідачів протиправними та зобов`язати оформити і видати її сину паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі паспортної книжечки, а також видалити з Єдиного державного демографічного реєстру його персональні дані та присвоєний УНЗР.
Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Державна міграційна служба України подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. Вказувала, що чинним законодавством не передбачено видалення унікального номера запису в Єдиному державному демографічному реєстрі та персональних даних особи з Реєстру з підстав, наведених позивачем. Зазначала, що УНЗР було сформовано неповнолітньому ОСОБА_2 під час оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».
Також зазначала, що оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, відомості про яку вже внесені до Єдиного державного демографічного реєстру та якій присвоєно УНЗР, законодавством не передбачено. 
Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Хмельницького відділу №1 також подало відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити у задоволенні позову. Вказувало, що позивач звернулася із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року та видалення унікального номера запису в Єдиному державному демографічному реєстрі, однак до заяви не було додано передбачених законодавством документів, зокрема рішення суду про зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Зазначало, що внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру та формування УНЗР здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства та не порушує прав особи. Також вказувало, що законодавством не передбачено підстав для видалення персональних даних та УНЗР з Реєстру у зв`язку з релігійними переконаннями особи, а оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки можливе лише за наявності відповідного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції 27.12.2008.
16.09.2015 ОСОБА_2 було документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм серії НОМЕР_2 , орган, що видав - 6810.
12.06.2025 ОСОБА_1 , діючи в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , звернулася до Державної міграційної служби України та Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Хмельницького відділу №1 із заявою про оформлення та видачу ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, а також про видалення присвоєного йому унікального номера запису в Єдиному державному демографічному реєстрі та персональних даних з цього Реєстру.
Листами від 09.07.2025 № С-66/6/6802-25/6833.37.2/90-25 та № С-5844-25/6833.37.2/92-25 Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Хмельницького відділу №1 повідомило позивача, що на ім`я ОСОБА_2 під час оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон було внесено інформацію до Єдиного державного демографічного реєстру та сформовано унікальний номер запису в Реєстрі (УНЗР).
Також відповідач зазначив, що законодавством не передбачено підстав для видалення персональних даних та УНЗР з Єдиного державного демографічного реєстру за бажанням особи після отримання адміністративної послуги, а тому виконання вимог щодо видалення персональних даних з Реєстру не вбачається можливим.
Крім того, позивачу роз`яснено, що до законодавчого врегулювання питання оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року Державна міграційна служба здійснює оформлення та видачу таких паспортів лише громадянам, щодо яких наявне рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про громадянство України" документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про громадянство України" Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення), згідно з пунктами 2 та 3 якого, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Пунктом 13 Положення встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
З 06.12.2012 року набрав чинності Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI), яким визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №5492-VI суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".
У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Згідно з пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і оформлення такого передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру.
Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
Законом № 1474-VIII частину 2статті 21 Закону № 5492-VI викладено в такій редакції: "Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України".
Кабінету Міністрів України пунктом 7 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1474-VIII доручено у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.
Згідно з пунктами 1-3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302, (далі - Порядок № 302) паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.
У разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт (пункт 5 Порядку № 302).
Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Пунктами 14 та 46 Порядку № 302 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого.
Таким чином, реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 07 листопада 2018 року (справа №820/3327/16), від 29 листопада 2019 року у справі №260/1414/18, від 10 грудня 2020 року у справі №240/575/20.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 07.05.2014 за №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон», якою затверджені зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, згідно з додатками 1 і 2 та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (надалі по тексту також - Порядок №152, у редакції, станом на момент видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон).
Відповідно до пункту 1 Порядку №152 паспорт громадянина України для виїзду за кордон (надалі по тексту також - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім`я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну. Паспорт для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій.
Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 16-річного віку, - на десять років (пункт 4 Порядку №152).
Згідно з пунктом 7 Порядку №152 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, -на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (надалі по тексту також - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа;
Пунктом 14 Порядку №152 визначено, що до заяви-анкети вноситься така інформація про особу, на ім`я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон: 1) прізвище, власне ім`я та по батькові (надалі по тексту також - ім`я); 2) дата народження; 3) місце народження (держава, область, район/місто, селище/село); 4) стать; 5) дата та підстави набуття громадянства; 6) унікальний номер запису в Реєстрі (у разі наявності); 7) відцифрований образ обличчя особи; 8) відцифрований підпис особи (крім осіб, які в установленому законом порядку визнані недієздатними, та осіб, які не досягли 14-річного віку). Підпис осіб з фізичними вадами вноситься за їх бажанням. Підпис осіб, які не можуть пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, - вноситься із застосуванням засобів Реєстру шляхом сканування; 9)відомості про отримання відцифрованих відбитків пальців рук (відцифровані відбитки пальців рук особи не отримуються до досягнення нею 12-річного віку та у разі, коли особа не може пересуватися самостійно у зв`язку із тривалим розладом здоров`я та потребує термінового лікування за кордоном, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку); 10) місце проживання із зазначенням адреси (держава, область, район/місто, селище/село, вулиця, номер будинку, корпусу, квартири); 11) номер контактного телефону заявника та/або адреса електронної пошти; 12) реквізити документа, на підставі якого оформлюється паспорт для виїзду за кордон; 13) відомості про законного представника особи (ім`я, дата народження, реквізити документа, що посвідчує особу, та документа, що підтверджує його повноваження); 14) відомості про сплату адміністративного збору (консульського збору) або про звільнення від його сплати; 15) дата заповнення заяви-анкети.
Як встановлено судом, 16.09.2015 ОСОБА_2 був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм серії НОМЕР_2 , виданим органом 6810.
У зв`язку із внесенням інформації щодо ОСОБА_2 , наданої його законним представником особисто, до Реєстру автоматично сформовано УНЗР № НОМЕР_4.
Тобто, аналізуючи викладене, суд враховує, що позивачем надавалась згода на обробку персональних даних під час оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, у зв`язку з чим ОСОБА_2 вже було присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі.
Суд наголошує, що Верховний Суд у постанові у справі №160/1/21 від 21 грудня 2022 року та у справі №380/5977/21 від 08 червня 2023 року погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для видачі особі паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки), зокрема, у зв`язку із встановленням факту самостійного звернення такої особи у минулому із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки.
Аналогічний підхід до застосування наведених вище правових норм висловлено у постанові Верховного Суду від 22 березня 2024 року у справі №540/4500/21.
Щодо посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), стосовно права громадян на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки, суд зазначає таке.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 вказано на ознаки цієї типової справи: а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення № 2503-ХІІ; б) відповідач - територіальні органи ДМС України; в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення № 2503-ХІІ.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що норми Закону № 5492-VI, на відміну від норм Положення №2503-XII, не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом»), не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя в контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. 
Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі констатувала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
З урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Відділу УДМС щодо відмови у видачі позивачеві паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ є обґрунтованими. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що самі по собі дії Відділу УДМС щодо відмови позивачеві у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали Закону №5492-VI.
Разом з тим, висновки Верховного Суду, зроблені за результатом розгляду справи № 806/3265/17 не можуть бути застосовані у вказаній справі, оскільки позивач вже отримував паспорт громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, відтак вже надавав згоду на обробку персональних даних із використанням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, і унікальний номер запису в Реєстрі вже було сформовано.
Отже, у Єдиному державному демографічному реєстрі вже містяться персональні дані ОСОБА_2 та йому присвоєно унікальний номер запису в цьому Реєстрі, а за приписами частини першої статті 10 Закону №5492-VI унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Разом з тим, у справі № 806/3265/17 правовідносини стосувались майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, та предметом розгляду у такій справі було порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.
Таким чином, дана справа не є типовою відносно зразкової справи № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).
Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними посилання позивача на бажання отримати для її сина паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки на підставі релігійних переконань, як на правомірну підставу відмови від отримання паспорта у вигляді ID-картки, оскільки у Реєстрі вже містяться персональні дані ОСОБА_2 та йому присвоєно унікальний номер запису в цьому Реєстрі, який є незмінним.
Вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо збирання, обробки та внесення, а також знищення (видалення, анулювання) присвоєного УНЗР та зобов`язання ДМСУ знищити (видалити, анулювати) присвоєний унікальний номер запису у реєстрі також не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Статтею 1 Закону України «Про обробку персональних даних» (далі - Закон №2297-VI) встановлено, що цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закон №2297-VI суб`єкт персональних даних має право, зокрема, пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.
Персональні дані видаляються або знищуються в порядку, встановленому відповідно до вимог закону (ч.1 ст.15 Закон №2297-VI).
Статтею 4 Закону № 5492-VI визначено, що Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів.
Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру врегульовано ст.10 Закону № 5492-VI.
Для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку (ч.3 ст.10 Закону № 5492-VI).
До документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, крім іншого, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон (п.1 ч.1 ст. 13 Закону № 5492-VI).
Відповідно до обставин даної справи, законний представник вже надавала згоду на обробку персональних даних ОСОБА_2 та УНЗР йому було присвоєно у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, відповідно до заяв-анкет та облікової картки.
Позивач обґрунтовуючи вимоги по даній справі вказує, що у заяві щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року вона просила знищити (видалити, анулювати) УНЗР, посилаючись на те, що відповідно до вимог Закону №2297-VI персональні дані дитини підлягають видаленню або знищенню, оскільки зібрані та оброблялись з порушенням закону.
Водночас, будь-яких доказів про незаконність чи недостовірність обробки персональних даних відповідачем позивач не надав.
Спірні правовідносини регламентовані Законом № 5492-VI, відповідно до якого, не передбачено підстав для вилучення інформації стосовно особи із Реєстру.
Вищевикладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 21.08.2020 року у справі №260/99/19, від 21.12.2022 року у справі №160/1/21, від 08.12.2022 у справі №380/6916/20.
Суд зазначає, що використання позивачем паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у його приватне і сімейне життя.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного суду від 08 червня 2023 року у справі № 380/5977/21, від 22 березня 2024 року у справі № 540/4500/21, від 28 листопада 2024 року у справі № 420/6552/24.
Оскільки неповнолітнім ОСОБА_2 , в інтересах якого подано позов у цій справі, використовувався паспорт громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, суд дійшов висновку про відсутність підстав для видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки), адже отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права цієї особи та в будь-якому разі не є втручанням у її приватне і сімейне життя.
Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15 червня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 ) в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) 	
Відповідачі:	Державна міграційна служба України (вул. Володимирська, 9, м. Київ, 01001 , код ЄДРПОУ - 37508470)  Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Хмельницького відділу №1 (вул. Кам`янецька, 47, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29005 , код ЄДРПОУ - 37864148) 	

Головуючий суддя 		Д.А. Божук