Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року Справа№640/16341/22 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Михайлик А.С., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК" про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат (витрат на правничу допомогу) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “НОТА ЛОГІСТІК” до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31.03.2026 у справі №640/16341/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю “НОТА ЛОГІСТІК” до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково. Зазначеним рішенням: 1) визнано протиправними та скасовані рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві: про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 06.07.2021 № 56734 та від 22.11.2021 № 104347; про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 18.11.2021 № 3386493/42709202; про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі 92 податкових накладних; 2) зобов`язано Головне управління ДПС у місті Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, виключити Товариство з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК" з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку на додану вартість; 3) зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних 92 податкові накладні, що подані Товариством з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК"; 4) стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК" з держави Україна (за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України) збитки у формі витрат, пов`язаних з адміністративним оскарженням рішень – в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок. Рішенням від 31.03.2026 відмовлено в задоволенні решти позовних вимог ТОВ «НОТА ЛОГІСТІК» , а саме: в частині стягнення збитків у формі неотриманої вигоди в розмірі 122 835,96 грн, у формі витрат пов`язаних із адміністративним оскарженням рішень в сумі 40000,00 грн та стягнення моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн.
В рішенні суду зазначено про розподіл судових витрат у вигляді витрат на сплату судового збору, на підставі частини 8 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по сплаті судового збору покладені на відповідача 1 – Головне управління ДПС у м. Києві, через неправильні дії якого виник спір між сторонами. 
06.04.2026 від представника позивача - адвоката Наконечного В.Л. до суду надійшла заява про стягнення додатково судових витрат розміром 54 000,00 грн, що є витратами на правничу допомогу, у зв`язку з чим представник позивача просив суд прийняти додаткове рішення у справі. 
Згідно з наданою заявою розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу становить 54 000,00 грн та підтверджується: договором про надання правничої допомоги № 02/09-21 від 29.09.2021, що доданий до позовної заяви від 27.09.2022, рахунком на оплату № 02/04-2026-1Р від 02.04.2026 та актом про надання послуг № 02/04-2026-1А від 02.04.2026. 
У наданій заяві позивач зазначив, що не міг надати до суду раніше докази щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу з поважних причин, оскільки їх не існувало на момент винесення рішення суду. Крім цього, позивач зазначив, що судові дебати у справі не проводились, через те що справа розглядалася в письмовому провадженні. Також, позивач зауважив, що повідомляв суд у позовній заяві від 27.09.2022, що згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України докази, які підтверджують розмір судових витрат, будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Відповідач 1, Головне управління ДПС у м. Києві, та відповідач 2, Державна податкова служба України, у наданих до суду під час розгляду справи відзивах на позов зазначили, що під час вирішення питання щодо розподілу витрат пов`язаних із розглядом справи відповідно до частини 9 ст. 139 КАС України суд має врахувати пов`язаність таких витрат з розглядом справи; їх обґрунтованість та пропорційність в частині розміру до предмету спору; значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, дії сторін щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Також відповідач просив суд звернути увагу на позицію Верховного Суду, яку наведено у постанові від 22.05.2018 по справі № 826/8107/16, якою підтримано позицію суду апеляційної інстанції (Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2018 року у справі №826/8107/16), за змістом якої «…витрати позивача на складання позовної заяви не входять до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи, і адміністративним процесуальним законодавством не передбачено можливості їх відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.» Відповідач також зауважив, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України», пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України», пункт 80 рішення у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. 
Вирішуючи заяву представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає про таке.
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд зазначає, що позивач у позовній заяві від 27.09.2022 повідомив про надання доказів понесення судових витрат протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду.
Частиною третьою статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У силу частин шостої, сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
За приписами частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У силу вимог частин першої, третьої, п`ятої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України), суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Приписами частини 2 статті 252 КАС України, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі та обов`язку суду в будь-якому випадку задовольнити заяву про їх відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що вартість послуг розраховується, враховуючи погодинні ставки за надання послуг адвокатом в 2021 році в сумі 2 000 грн за годину (додаються) з детальним переліком правничої допомоги, що надавалася позивачу в суді першої інстанції згідно з договором, а саме: 27.09.2022 - підготовка та подання до Окружного адміністративного суду м. Києва позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення шкоди, з урахуванням збору доказів, 24 год., 48 000,00 грн; 2. 19.08.2025 - підготовка та подання до Донецького окружного адміністративного суду відповіді на відзив.
Суд зазначає, що принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності заперечень щодо співмірності витрат в відповідача. Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а.
Відповідно до матеріалів справи, позивачем для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом у цій справі у сумі 54 000,00 грн надано суду копії наступних документів: 
ордер на надання правничої допомоги серії АА № 1239124 від 26.09.2022; 
копія свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю № 4584;
договір про надання правової допомоги від 29.09.2021, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ДЖІ ЕН ЕС КОНСАЛТІНГ» (виконавець), за умовами якого останній зобов`язався забезпечити надання правничої допомоги клієнту на умовах та в порядку, що визначення цим договором, а позивач (замовник) - прийняти та сплатити вартість отриманих послуг. В пункті 1.2. договору визначено, що конкретні види послуг визначаються в акті надання послуг. Згідно з пунктом 4.3. договору вартість послуг розраховується у фіксованому розмірі, коли можна точно визначити обсяг надання послуг, або виходячи із погодинних ставок;
акт виконаних робіт від 02.04.2026 № 02/04-2026-1а до договору про надання правничої допомоги № 02/09-21 від 29.09.2021 на суму 54 000,00 грн, згідно з яким правнича допомога надана у наступних обсягах: 27.09.2022 підготовка та подання до Окружного адміністративного суду м. Києва позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення шкоди, з урахуванням збору доказів (24 год., 48 000,00 грн); 19.08.2025 підготовка та подання до Донецького окружного адміністративного суду відповіді на позов ( 3 години, 6 тис грн);
рахунок на оплату від 02.04.2026 № 02/04-2026-1Р до договору про надання правничої допомоги від 29.09.2021 № 02/09-21 на суму 54000,00 грн.
Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Водночас, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 (справа № 810/3806/18) та від 10.12.2019 (справа № 10.12.2019).
Дослідивши документи та враховуючи часткове задоволення заявлених позивачем вимог, сформованість судової практики у спорах, пов`язаних із оскарженням рішення про встановлення відповідності платника податків критеріям ризиковості, неврахування таблиці даних та щодо реєстрації податкових накладних, ускладненість спору в цій частині лише обсягом доказів на підтвердження інформації в поданих на реєстрацію податкових накладних, неможливість окремого виділення витрат на правову допомогу, пов`язану із заявленими позивачем майновими та немайновими вимогами в одному позові, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру вказаних витрат до 15 000,00 грн.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з ухваленням рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НОТА ЛОГІСТІК» про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат, - задовольнити частково. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК" судові витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок. 
У задоволенні решти викладених у заяві про розподіл судових витрат вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С. Михайлик