КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 2-2526/2009
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8075/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2026 року, постановлену під головуванням судді Фінагеєвої І.О., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Трегуб О.А. звернулась до суду з заявою, в якій просила: визнати таким, що не підлягає виконанню, дублікат виконавчого листа, виданого 22 вересня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 2-2526/2009щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;
стягнути з ТОВ «Він Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти за виконавчим документом у розмірі 22 587,84 грн.;
стягнути з Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти за виконавчим документом у розмірі 53 075,88 грн. (а.с. 1-14).
В обґрунтування заяви зазначала, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2009 року у справі № 2-2526/2009 відмовлено ПАТ «ОТП Банк» у задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-001/435/2007. 
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2010 року у справі № 2-2526/2009 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2009 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 193 626,86 грн. 
На виконання рішення суду апеляційної інстанції видано виконавчий лист, оригінал якого був отриманий представником стягувача 14 червня 2010 року.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2014 року задоволено заяву ПАТ «ОТП Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів, поновлено строк для їх пред`явлення до виконання. 
22 вересня 2014 року видано дублікати виконавчих листів на кожного боржника. 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «ОТП Банк» про виправлення описки (щодо виправлення суми, яка підлягала стягненню, з 193 626,86 грн. на 218 990,11 грн.). 
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 травня 2015 року виправлено описку у резолютивній частині рішення Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2010 року у справі № 2-2526/2009 шляхом зазначення суми стягнення «всього стягнути 218 990,11 грн.».
07 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання судового рішення стосовно стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . 
Однак, постановою заступника начальника Вишневого відділу державної виконавчої служби від 21 вересня 2023 року повернуто виконавчий лист стягувачу ПАТ «ОТП Банк». 
Проте, щомісячно з доходів ОСОБА_1 продовжує стягуватися заборгованість за кредитним договором на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2010 року у справі № 2-2526/2009 та на час подання цієї заяви утримано грошових коштів на суму 75 663,72 грн.
Заявник зазначала, що заява про відкриття виконавчого провадження була підписана представником ПАТ «ОТП Банк», однак станом на 05 листопада 2010 року кредитор був замінений на ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що свідчить про відсутність у ПАТ «ОТП Банк» права вимоги за кредитним договором на час відкриття виконавчого провадження. 
06 грудня 2023 року право вимоги за кредитним договором відступлено на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Він Фінанс». 
Заявник наголошувала на тому, що постановою начальника відділу державної виконавчої служби від 21 вересня 2023 року виконавчий лист повертався також первісному стягувачу ПАТ «ОТП Банк», а не новому кредитору ТОВ «Він Фінанc».
Вказувала, що ОСОБА_1 та солідарним боржником було погашено заборгованість на суму, яка перевищує розмір заборгованості, встановлений рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2010 року. 
За таких обставин вважала подальше стягнення коштів в межах виконавчого провадження неправомірним та вважала, що наявні підстави для стягнення надлишково сплачених коштів з нового кредитора (а.с. 1-14).
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Він Фінанс», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (а.с. 140-146).
Не погодившись з ухвалою районного суду, 10 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Трегуб О.А. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (а.с. 153-154).
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначила, що судом першої інстанції не було враховано факт часткового погашення заборгованості за кредитним договором № CL-001/435/2007 на суму 158 927,60 грн. та 4 900,00 грн. судових витрат самим позичальником ( ОСОБА_2 )на користь дійсного на той час кредитора (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») за рахунок реалізації застави. Погашення заборгованості відбулось після набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.06.2010 та до відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, за яким боржником є ОСОБА_1 (поручитель).
Судом першої інстанції не було враховано факт часткового погашення заборгованості за кредитним договором № CL-001/435/2007 за рахунок коштів ОСОБА_1 , списаних виконавцем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 з отриманих нею доходів навіть після повернення виконавчого документу стягувачу (ПАТ «ОТП Банк»).
Суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо обов`язку боржника доводити саме факт відсутності заборгованості на дату видачі виконавчого листа, оскільки заявник посилалась, зокрема, на наявність матеріальних підстав, які свідчать про припинення цивільно-правових зобов`язань після ухвалення судового рішення та видачі оригіналу виконавчого листа, що є окремою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або в частині.
В поданій до суду заяві ОСОБА_1 зазначала не лише про помилкову видачу дублікату виконавчого листа представнику ПАТ «ОТП Банк» 22.09.2014, коли на той час новим кредитором було ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (з 05.11.2010), що свідчить про те, що після 05.11.2010 представники ПАТ «ОТП Банк» взагалі не мали правових підстав звертатись до суду ані з заявами щодо виправлення описок у судових рішеннях, ані з заявами про видачу дублікатів виконавчих листів по справі №2-2526/2009, а тим паче їх отримувати у суді та пред`являти до примусового виконання шляхом підписання заяви про відкриття виконавчого провадження та засвідчення копій долучених до заяви документів.
З листа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вих. № 11646 від 06.12.2023 також стало відомо, що в подальшому заборгованість за кредитним договором № CL-001/435/2007 була відступлена на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на підставі договору факторингу, укладеного 31.01.2018. В подальшому, найменування ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було змінено на ТОВ «ВІН ФІНАНС».
Ані ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ані ТОВ «ВІН ФІНАНС» не звертались до суду з заявами про заміну сторони у виконавчому провадженні. Стягнуті в межах виконавчого провадження кошти з заробітної плати ОСОБА_1 перераховувались державним виконавцем на рахунок первісного кредитора - АТ «ОТП Банк», якому в подальшому і був повернутий дублікат виконавчого документу.
З поміж іншого, заявник також наголошувала на тому, що після ухвалення судом рішення її колишнім чоловіком (позичальником, заставодавцем) було у добровільному порядку частково сплачено кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.
Проте, ані ПАТ «ОТП Банк» який на момент відкриття виконавчого провадження вже не мав права пред`являти виконавчий документ до виконання, ані ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке отримало ці кошти, ані ТОВ «ВІН ФІНАНС», як новий кредитор не повідомили виконавця про часткове виконання рішення суду.
Про існування виконавчого провадження ОСОБА_1 дізналась лише після накладення арешту на її рахунки. В подальшому, на численні запити, було отримано наступну інформацію, докази про що наявні в матеріалах справи:
Листом вих. № 68-3-23-23/1337-БТ від 08.02.2024 АТ «ОТП Банк» повідомив, що за період з 14.06.2007 (дата укладення кредитного договору) до 05.11.2010 (дата відступлення прав вимог) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СЮ01/435/2007 надійшли наступні кошти:3327,84 дол. США в рахунок погашення боргу за тілом кредиту, 3160,05 дол. США в рахунок погашення відсотків. Крім того зазначено, всього АТ «ОТП Банк» на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відступлено заборгованість за кредитним договором № CL-001/435/2007 у загальній сумі 28 242,28 дол. США, з яких:22 046,16 дол. США - борг за тілом кредиту, 6 196,12 дол. США - борг за відсотками.
При цьому на момент укладення договору про відступлення прав вимог (05.11.2010) вже набуло чинності рішення Апеляційним судом Київської області від 02.06.2010 у справі №2-2526/2009, щодо стягнення з боржників заборгованості у сумі 218 990,11 грн. з яких: 174 718, 02 грн., що еквівалентно 22 046,16 дол. США - борг за тілом кредиту, 25 363,25 грн., що еквівалентно 3200,37 дол. США - борг за відсотками, 18 783,84 грн. - пені 125,00 грн. - штраф.
З листа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вих. № 11927 від 01.07.2024 стало відомо, що: 09.03.2011 ОСОБА_2 сплатив на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» кошти у сумі 4 900,00 грн. в рахунок погашення судових витрат, 05.10.2011 ОСОБА_2 сплатив на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» кошти у сумі 47 836,20 грн. в рахунок часткового погашення боргу за кредитним договором № CL-001/435/2007, 10.03.2011 ОСОБА_2 сплатив на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» кошти у сумі 111 091,40 грн. в рахунок часткового погашення боргу за кредитним договором № CL-001/435/2007. Всього, за період з 01.03.2011 до 01.03.2018 ОСОБА_2 сплатив на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 163 827,60 грн. 
Тобто, частина заборгованості була погашена основним боржником - ОСОБА_2 (позичальником, солідарним боржником на рішенням суду) у 2011 році за рахунок реалізації застави. Вказані кошти були сплачені позичальником на користь нового кредитора вже після винесення та набрання чинності рішенням апеляційного суду у справі №2-2526/2009 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-001/435/2007.
З огляду на вказане, рішення суду частково було виконане позичальником, як солідарним боржником у 2011 році, тому на дату відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 (07.09.2015) залишок заборгованості за рішенням суду становив 55 162,51 грн. (218 990,11 грн. - 4 900,00 грн. - 47 836,20 грн. - 111 091,40 грн.)
Водночас, в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 з ОСОБА_1 було стягнуто кошти у сумі 75 663,72 грн. (докази наявні в матеріалах справи).
Згідно довідки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вих. № 44 від 27.05.2024, отримані з 23.10.2023 по 03.05.2024 кошти у загальній сумі 22 587,84 грн. були перераховані останнім на користь ТОВ «Довіра та гарантія» (зараз - ТОВ «ВІН ФІНАНС»).
Доказів перерахування державним виконавцем на користь стягувачів іншої частини стягнутих з боржника коштів матеріали виконавчого провадження не містять.
Вважала помилковими висновки суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, за якими надано оцінку відомостям у листі АТ «ОТП Банк» про залишок заборгованості за кредитним договором розмірі 28 242,28 дол. США.
У заяві ОСОБА_1 заявляла клопотання про витребування у Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 разом з оригіналом виконавчого документу, проте таке клопотання судом не було розглянуто.
Крім того, оскільки судом першої інстанції не було проведено жодного судового засідання, заявник була позбавлена можливості надати суду для огляду оригінали долучених до заяви документів, що жодним чином не свідчить про неналежність чи недопустимість доказів, яким суд мав надати оцінку.
В даному випадку, через неправомірні дії та бездіяльність кредиторів, а також державного виконавця, з ОСОБА_1 вираховувались кошти після завершення виконавчого провадження, стягнуто суму, яка перевищує залишок заборгованості за судовим рішенням, з вересня 2023 року арештовано рахунки, а остання вимушена захищати свої права та інтереси у суді (а.с. 153-154).
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Трегуб О.А. підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити. 
Інші особи, які беруть участь у справі, до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси, тобто належним чином, про що у справі є докази. Повідомлення ОСОБА_1 повернулось із відмітками працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною нею адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Поряд з цим, про розгляд справи апеляційним судом 14 травня 2026 року ОСОБА_1 була сповіщена 20 квітня 2026 року повідомленням її представника - адвоката Трегуб О.А. до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Факт належного повідомлення апелянта ОСОБА_1 , її представник - адвокат Трегуб О.А. підтвердила в суді про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Заінтересовані особи: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Він Фінанс», про розгляд справи апеляційним судом 14 травня 2026 року були сповіщені 20 квітня 2026 року повідомленнями до Електронного кабінету в ЄСІТС, кожного окремо, із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень(а.с. 185-192). 
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон АліментаріяСандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.
Згідно з положеннями ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.
Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
Судом встановлено, що 22 вересня 2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області видав дублікат виконавчого листа № 2-2526/2009 на примусове виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2009 року про стягнення солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за кредитом (а.с. 18-19).
31 серпня 2015 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області з заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 20-21).
У вересні 2015 року державний виконавець ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа № 2-2526/2009 Києво-Святошинського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом на суму 218 990,11 грн. (а.с. 24)
31 січня 2018 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» уклало договір факторингу з ТОВ «ОТП Факторинг Україна», згідно зі змістом якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» стало новим кредитором за зазначеними в Додатку № 5 договорами (а.с. 53-58).
19 вересня 2023 року заступник начальника Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міського управління Міністерства юстиції (м. Київ) видав постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 25-26).
Постановою державного виконавця 21 вересня 2023 року Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міського управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчий документ повернуто стягувачу (а.с. 27).
Листом від 06 грудня 2023 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомило, що 31 січня 2018 року передало матеріали кредитної справи новому кредитору - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (а.с. 35).
Листом від 08 лютого 2024 року (вих. № 68-3-23-23/1337-БТ) АТ «ОТП Банк» повідомило адвокату Трегуб О.А. про те, що на час складання листа новим кредитором за кредитним договором № CL-001/435/2007 від 14 червня 2007 року клієнта ОСОБА_2 є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфеля № б/н від 05 листопада 2010 року. Банк зазначив, що за період з 14 червня 2007 року до 05 листопада 2010 року до нього не надходили кошти за результатами реалізації предмета застави за договором № PCL 001/435/2007. За період з 14 червня 2007 року до 05 листопада 2010 року боржником погашено 3 327,84 дол. США заборгованості по тілу кредиту та 3 160,05 дол. США - відсотків за користування кредитом. Розмір заборгованості становив 28 242,28 доларів США з яких: за тілом кредиту - 22 046,16 дол. США, за відсотками - 6 196,12 дол. США (а.с. 33).
Листом від 01 липня 2024 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надало виписку за рахунком за яким існує заборгованість за виконавчим документом(а.с. 83-85).
Згідно з витягом про виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 станом на 26 лютого 2025 року за постановою від 21.09.2023 року виконавчий документ повернуто стягувану у зв`язку з відсутністю у боржника майно на як можливо звернути стягнення, а вжиті державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Дані про боржника внесено до Єдиного реєстру боржників (а.с. 28-32).
Як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник посилалась на те, що ТОВ «ОТП Банк» не мав права звертатись до виконавця з завою про відкриття виконавчого провадження, оскільки станом на дату подання такої заяви, останнє відступило на користь нового кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитним договором про надання кредиту CL-001/435/2007 від 14 червня 2007 року.
Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки вказані обставини не є предметом розгляду у даній справі та заявник не позбавлена права звернутися із скаргою на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, якщо вважає, що підстав для прийняття заяви про відкриття виконавчого провадження не було.
Крім того, заявник посилалась на погашення заборгованості за кредитним договором CL-001/435/2007 від 14 червня 2007 рокустаном на час відкриття виконавчого провадження.
Суд першої інстанції, надаючи оцінку вказаним доводам, дійшов вірного висновку, що в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення боржником факту погашення заборгованості у повному обсязі за кредитним договором, разом з тим, відомості в довідці про погашення солідарним боржником ОСОБА_2 заборгованості на суму 158 927,60 грн. та 4 900,00 грн. на погашення судових витрат згідно з призначенням платежу не спростовують наявність заборгованості на час видачі виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2010 року у справі № 2-2526/2009.
Обставини, на які посилається ОСОБА_1 в заяві та в апеляційній скарзі не можуть бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню (п. 25 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), після їх перегляду в апеляційному порядку, не віднесені процесуальним законом до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення та касаційному оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Дата складання повного судового рішення - 15 травня 2026 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов