Справа № 466/11731/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Кирилюка А. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
встановив:
Позовні вимоги.
Уповноважений представник позивача АТ «ПУМБ» - Лук`янчук І. О., 12.12.2025 року (вх. № 38504) звернувся через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача  ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 29 999 грн 00 коп. та понесені судові витрати. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.01.2025 року невідома особа, під час дії в України правового режиму воєнного стану, введеного 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з метою незаконного заволодіння чужим майном, здійснивши без відома ОСОБА_2 перевипуск sim-картки належного йому номеру мобільного телефону оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», несанкціоновано втрутилася в роботу автоматизованої системи АТ «ПУМБ», зокрема «Pumb Online», що призвело до спотворення процесу обробки інформації автоматизованою системою, отримавши безперешкодний доступ до застосунку «Pumb Online», здійснив несанкціоновані транзакції безготівкових переказів з кредитного рахунку ОСОБА_2 , що обслуговується АТ «ПУМБ», на рахунки в АТ «ПУМБ» та інші фінансові установи, та таємно викрала кредитні кошти на загальну суму 121 432 грн 63 коп., якими невідомий правопорушник заволодів із корисливих спонукань, чим заподіяв Банку матеріальних збитків на зазначену суму.
10.01.2025 року, невідома особа, діючи без відома та згоди ОСОБА_2 , у мобільному додатку «Pumb Online», виконала неналежну платіжну операцію, переказавши без законних підстав з відкритого на ім`я ОСОБА_2 в АТ «ПУМБ» поточного рахунку у форматі IBAN: НОМЕР_1 частину суми отриманого від Банку кредитного ліміту у розмірі 29 999 грн 00 коп. на рахунок неналежного отримувача в АТ «ПУМБ» IBAN: НОМЕР_2 . Відповідно до довідки з системи ITM, зазначена платіжна операція була Списання проведена Банком через транзитний НОМЕР_3 за наступними платіжними реквізитами: Списання коштів Money Transfer originator рахунок НОМЕР_4 .UAH TO CARD*6619; карта*;_29198472589_TD. 
Як встановлено Банком, рахунок IBAN: НОМЕР_2 , до якого емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) та на який 10.01.2025 року здійснено неналежну платіжну операцію, відкрито в АТ «ПУМБ» на ім`я - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_7 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт (Id карта) НОМЕР_8 , виданий 08.11.2024 року, орган що видав: 4653; тел. (фінансовий номер): НОМЕР_9 . Згідно наявної в АТ «ПУМБ» інформації вбачається, що 10.01.2025 року ОСОБА_1 , особисто, дистанційно через застосунок «Pumb Online», з використанням мобільного номеру телефону НОМЕР_10 , сервісів «Дія.Шерінг», «Дія.Підпис» та фотофіксацією, на підставі заяви № 200339477478 від 10.01.2025 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на її ім`я відкрито пакет послуг «ВСЕМОЖУ Online 2,99 (без страховки)» з поточним рахунком у форматі IBAN: НОМЕР_11 валюті Гривня та платіжною карткою № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ). Отримані за неналежною платіжною операцією 10.01.2025 року без законних підстав грошові кошті у сумі 29 999 грн 00 коп. (з відрахуванням комісії банку), були в той же день з рахунку неналежного отримувача ОСОБА_1 перераховані частинами на рахунки платіжних банківських карток різних банків.
13.01.2025 року громадянин ОСОБА_2 звертався до АТ «ПУМБ» із заявою, в якій повідомив про не причетність до перерахування коштів з його рахунку у форматі IBAN: НОМЕР_1 грошових коштів у сумі 29 999 грн 00 коп. Він повідомив, що всі дії від його імені були здійснені невідомими особами незаконно, з використанням його персональних даних, а також невідомого йому номеру телефону оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл». Крім того, громадянин ОСОБА_2 повідомив Банк, що 11.01.2025 року, на підставі його заяви, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025152020000042, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке проводиться слідчим підрозділом Миколаївським РУП ГУНП в Миколаївській області, за фактом заволодіння невідомими особами грошових коштів з рахунку АТ «ПУМБ».
Після повідомлення 13.01.2025 року клієнтом ОСОБА_2 на адресу АТ «ПУМБ» про здійснення невідомою особою 10.01.2025 року незаконних дій з використанням без його згоди персональних даних та номеру телефону від його імені, що призвело до здійснення від його імені неналежної платіжної операції з його рахунку та проведеної Банком перевірки, відбулося відшкодування грошових коштів Банком на рахунок клієнта за рахунок власних коштів у відповідності до вимог п. 143 Розділу VII Постанови Правління Національного банку України №164 від 29.07.2022 року.
28.03.2025 року з метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з листом-вимогою вих. № КНО-14.5.2/274 із повідомленням про неналежні платіжні операції та його обов`язок, протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення, ініціювати платіжну операцію про повернення коштів неналежному платнику. Крім того, згідно наявної інформації у трекингу «УКРПОШТА», вимога була повернута з причин «Не вручення, за закінченням терміну зберігання».

Рух справи в суді.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Луців-Шумську Н. Л. (а.с. 41).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08.01.2026 року справу передано на розгляд за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова (а.с. 44).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Кирилюка А. І. (а.с. 51).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.02.2026 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з істотними недоліками (а.с. 53-54).
17.02.2026 року уповноважений представник позивача АТ «ПУМБ» - Лук`янчук І. О. скерував до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, з якої вбачається, що останній виконав вимоги ухвали (а.с. 56-67).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.03.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 68-69).

Позиція учасників справи.
У вказаний в ухвалі про відкриття провадження строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.
Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.
В матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Положеннями ст. 15, 16 ЦК України , ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Встановлені судом фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 22.12.2023 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 200321308107 шляхом підписання електронним підписом заяви № 200321308107 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 14-15). 
Згідно з Паспортом споживчого кредиту, ОСОБА_2 встановлено відновлювальну кредитну лінію у розмірі 25 000 грн 00 коп., мета отримання кредиту загальні споживчі цілі, у тому числі для оплати за договором страхування, спосіб та строк надання кредиту шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення Банком, тип процентної ставки фіксована (а.с. 16).
10.01.2025 року шляхом підписання електронним підписом заяви № 200339477478 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відкрито пакет послуг «ВСЕМОЖУ Online 2,99 (без страховки)» з поточним рахунком у форматі IBAN: НОМЕР_2 та платіжною карткою № НОМЕР_5 ) (а.с. 18-20).
У подальшому, 10.01.2025 року в період з 18 год 12 хв. по 19 год. 04 хв., невідома особа, діючи без відома та згоди ОСОБА_2 , через застосунок «Pumb Online» виконала неналежну платіжну операцію, переказавши без законних підстав з його рахунку № НОМЕР_1 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 29 999 грн 00 коп. Зазначена операція була проведена Банком через транзитний рахунок № НОМЕР_3 , що підтверджується звітом по транзакціях № КНО-07.7.1/42 від 09.12.2025 року та розшифровкою операцій через сервіси Банку (а.с. 17, 24-25).
13.01.2025 року громадянин ОСОБА_2 звернувся до АТ «ПУМБ» із заявою, в якій повідомив про непричетність до вказаного перерахування коштів. Він зазначив, що всі дії від його імені були здійснені невідомими особами незаконно, з використанням його персональних даних та шляхом несанкціонованого перевипуску SIM-картки оператора ТОВ «Лайфселл» (а.с. 27 зворот).
Крім того, встановлено, що 11.01.2025 року за заявою ОСОБА_2 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025152020000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння невідомими особами грошовими коштами з рахунку в АТ «ПУМБ».
Відповідно до довідки № КНО-07.7.1/39 від 27.11.2025 року, після проведеної Банком перевірки доводи ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим АТ «ПУМБ» здійснило відшкодування грошових коштів на рахунок клієнта за рахунок власних коштів, згідно з вимогами п. 143 Розділу VII Постанови Правління НБУ № 164 від 29.07.2022 року (а.с. 28, 29 зворот).
28.03.2025 року АТ «ПУМБ» з метою досудового врегулювання спору направило на адресу реєстрації Відповідачки ОСОБА_1 лист-вимогу № КНО-14.5.2/274 від 28.03.2025 року про повернення коштів. Проте вказана вимога була повернута відділенням поштового зв`язку з причини «за закінченням терміну зберігання» (а.с.50а-50б)
Згідно з копією паспорта громадянина України від 08.11.2024 року, сформованого через портал «Дія», ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 (а.с. 32). Отже, на момент відкриття рахунку та здійснення спірних платіжних операцій Відповідачка була неповнолітньою особою.

Застосоване судом законодавство та мотиви прийняття рішення.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України).
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
При цьому, суд враховує, позицію викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) від 16.06.2021 року, згідно якої реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Суд враховує правову позицію Верховного Суду у справі № 756/3115/17, згідно з якою справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу, що слугує гарантією захисту інтересів сторони незалежно від рівня її фахової підготовки.
Згідно з ч. 1 ст.15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням майна. Згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути його потерпілому. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1). Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.3).
У постанові від 12 жовтня 2021 року в справі №910/17324/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави, у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Відтак, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Під відсутністю правовою підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбачено законом, іншими правовими актами чи правочином.
За ст.1 Закону України «Про платіжні послуги»:
- неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі (п.42);
- неналежний отримувач - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі (п.43);
- неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно) (п.44).
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Разом з тим, у відповідності із вимогами ч.1 ст.47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
За приписами п. 99.2 ст. 99 Податкового кодексу України грошові зобов`язання малолітніх/неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/неповнолітніми особами цивільної дієздатності в повному обсязі. Батьки (усиновителі) малолітніх/неповнолітніх і малолітні/неповнолітні у разі невиконання грошових зобов`язань малолітніх/неповнолітніх несуть солідарну майнову відповідальність за погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу.
Як передбачено статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.
За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина друга, четверта статті 12 ЦПК України).
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 725/3821/23, провадження № 61-15366св23).
Положеннями ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц зроблено висновок, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог».
У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 зроблено висновок, що: «встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».
Отже, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
Враховуючи вищенаведене у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості слід відмовити.

Висновки суду.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Судом встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин та пред`явлення позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була неповнолітньою особою, Відповідно до ст. 32, 34 ЦК України вона має неповну цивільну дієздатність. Позивачем при подачі позову не було залучено законних представників неповнолітньої, що вказує на формальний підхід банку до визначення суб`єктного складу учасників справи.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Крім того, за відсутності належних доказів того, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті конфіденційних даних або несанкціонованому перевипуску SIM-картки, сумніви мають тлумачитися на користь фізичної особи. Відносини між банком та людиною у таких спорах не є рівними, де банк - професійний учасник ринку, який несе операційні ризики. Факт звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів (кримінальне провадження № 12025152020000042) підтверджує відсутність його волі на перерахування коштів. Разом з тим, сама по собі відсутність вироку у кримінальному провадженні № 12025152020000042 за фактом незаконного заволодіння невстановленою особою грошовими коштами із використанням карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідача, не є підставою для задоволення позову.
За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.
Встановивши, що позивачем не доведено вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а ОСОБА_2 , виявивши списання коштів із рахунку, невідкладно повідомив про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження № 12025152020000042, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи правовий висновок Верховного Суду щодо розподілу ризиків за несанкціоновані операції, за відсутності доведеної вини користувача (Відповідачки) у сприянні шахрайським діям, тягар збитків несе Банк як фінансова установа. Сама по собі технічна фіксація зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 без доведення факту її реального волевиявлення на отримання цих коштів та можливості ними розпорядитися, не може бути підставою для виникнення у неї зобов`язань за ст. 1212 ЦК України.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях про вину неповнолітньої особи у вчиненні кримінального правопорушення за відсутності обвинувального вироку суду.
Таким чином, оскільки позивач не довів факту реального збагачення відповідачки за рахунок банку та її вини у сприянні шахраям, позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

ухвалив:

У задоволені позовної заяви Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ: 14282829, адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4);

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя/підпис/     
Згідно з оригіналом

Суддя: