Справа № 583/438/26
2/583/561/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Яценко Н.Г.
за участю секретаря судового засідання Артеменко О.С.
представника відповідача Мірошніченка В.В.
представниці третьої особи Грищенко В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка Сумської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІСОВОЗИ» до ОСОБА_1 , Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області, треті особи: Головне управління Національної поліції в Сумській області, Охтирська міська рада Охтирського району Сумської області про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
ВСТАНОВИВ:
28.01.2026 представник позивача через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача суму матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у розмірі 1412633,23 грн.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що ОСОБА_1 прийнято на роботу ТОВ «ЛІСОВОЗИ» на посаду водія автотранспортних засобів та укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 24.11.2023 о 17.20 год. на а/д Харків-Охтирка, 108 км, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «МAN 18.460 F», що належить ТОВ «ЛІСОВОЗИ», з напівпричепом марки «Titan», допустив наїзд на бетонні плити, які знаходилися на лівій частині по ходу руху. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані посадовими особами ГУНП України в Сумській області за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , оскільки під час розгляду справи не було здобуто доказів порушення останнім п. 12.1 ПДР України, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП. Таким чином, на переконання позивача, фактично встановлено, що через незадовільний стан дорожнього покриття, який виражений у розміщенні будівельних матеріалів у формі бетонних плит на дорожньому полотні, тобто наявність сторонніх предметів, які не передбачені для розміщення на дорожньому полотні, їх неосвітленість у темний час доби, відсутність дорожніх знаків, які обмежують швидкість або попереджають водіїв про незадовільний стан дорожнього покриття, ОСОБА_1 здійснив наїзд на вказані залишки бетонних плит, розміщених на дорожньому полотні, у результаті чого транспортний засіб позивача зазнав значних пошкоджень. Автомобільна дорога, на якій сталося дорожньо-транспортна пригода, перебуває на балансі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області. За результатами автотоварознавчого дослідження судовим експертом було встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу, становить 251379, 81 грн, а вартість відновлювального ремонту - 1412633,23 грн, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.
02.02.2026 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області позовна заява була залишена без руху з наданням позивачеві строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
13.02.2026 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням сторін.
26.02.2026 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи - Головного управління Національної поліції в Сумській області, в яких зазначено, що управління не погоджується з доводами позивача. Так інспектором СРПП Охтирського РВП ГУНП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Арєховим М.В. 24.11.2023 о 18.30 год. щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №316640, яким зафіксовано, що останній 24.11.2023 о 17.20 год., знаходячись на а/д Харків-Охтирка, 108 км, керуючи автомобілем марки «MAN -60 F», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Tіtan», державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним, у результаті чого допустив наїзд на бетонні плити, які знаходилися на лівій частині по ходу руху. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, а власник поніс матеріальні збитки, чим порушив п. 12.1 ПДР, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення було направлено до Охтирського міськрайонного суду Сумської області для вирішення питання притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності згідно норм чинного законодавства. Вважає, що ГУНП в Сумській області під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №316640 від 24.11.2023 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
02.03.2026 представником відповідача – Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що бетонні блоки, які були розміщені на автомобільній дорозі, були частиною блокпосту, який, в свою чергу, було встановлено за рішенням військового командування. Вважає, що Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки остання не здійснює облаштування блокпостів та не відповідає за їх утримання. Відповідальність за належне утримання та облаштування блокпостів та контрольно-пропускних пунктів на автомобільних дорогах загального користування державного та місцевого значення, на вулично-шляховій мережі, покладено на комендантів відповідних територій. При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом не встановлювалась вина Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області, у постанові суду відсутні дані, які би вказували на вину Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області у вчиненні ДТП. Постанова про закриття справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення не свідчить про те, що причиною ДТП став «незадовільний стан дорожнього покриття», та не може прийматися як факт. При цьому, на думку представника відповідача, водій ОСОБА_1 не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля та не здійснив безпечного об`їзду перешкоди, як то визначено п. 12.3 Правил дорожнього руху, про що свідчить скрін із програми трекінгу вказаного транспортного засобу, що додано до позовної заяви, де зазначена швидкість автомобіля на момент ДТП – 77 км/год. Вважає, що позивачем не доведено і не встановлено протиправної поведінки Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області в заподіянні транспортному засобу позивача шкоди, що свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою Служби із заподіяною шкодою. Службі відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області не повідомлялося з боку органів Національної поліції про обстеження місця ДТП за участю транспортного засобу позивача, в той час як у випадку визначення причин ДТП як «наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі» виклик балансоутримувача та експлуатаційної організації здійснюється в обов`язковому порядку. Щодо розміру збитків зазначає, що при поданні позовної заяви позивач визначив суму збитку як вартість відновлювального ремонту автомобіля, що не відповідає нормам ст. 1192 ЦК України та ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У висновку експерта визначено ринкову вартість автомобіля, що підлягав товарознавчому дослідженню, у розмірі 251379,81 грн, а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 1412633,23 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту КТЗ є вищою за його ринкову вартість, ремонт автомобіля «MAN TGA 18/460» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважається економічно необґрунтованим, а тому автомобіль вважається фізично знищеним. При цьому висновок експерта не містись розрахунку вартості утилізації пошкодженого транспортного засобу, через що неможливо встановити різницю між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання ДТП до його пошкодження та після пошкодження, а тому із висновку експерта неможливо встановити розмір завданого збитку позивачу, таким чином, на переконання відповідача, розмір матеріального збитку, завданого ДТП є недоведеним. Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.
26.03.2026 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду з викликом учасників справи.
Представник позивача у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений у належний спосіб відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомив. 
Представник відповідача – Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Представниця третьої особи - Головного управління Національної поліції в Сумській області підтримала позицію, викладену у письмових поясненнях.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом на подання відзиву не скористався.
Представниця третьої особи – Охтирської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, при вирішенні спору покладалася на розсуд суду.
У даному випадку суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.
Установлено, що наказом (розпорядженням) керівника ТОВ «ЛІСОВОЗИ» від 29.05.2023 №8 ОСОБА_1 з 29.05.2023 прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів (а.с. 28).
29.05.2023 між ТОВ «ЛІСОВОЗИ» та ОСОБА_1 укладено договір №29/05/23 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого працівник, який виконує роботу механіка, слюсаря приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. У разі незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, і його відшкодування проводяться відповідно до чинного законодавства. Працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його вини (а.с. 27).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 25.11.2023, останній, виконуючи рейс з м. Гути Харківської області до м. Вінниця, 24.11.2023 близько 17.00 год. на трасі Богодухів-Охтирка, на виїзді з м. Охтирка був засліплений легковим автомобілем, в результаті чого допустив наїзд на загороджувальний блок з бетону, внаслідок чого було нанесено механічні пошкодження автомобілю «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Titan», д.н.з. НОМЕР_3 , за кермом якого він знаходився. Зобов`язався відшкодувати матеріальні збитки, спричинені в результаті ДТП, у повному обсязі (а.с. 7). 
Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2023 по справі №583/6013/23 (№3/583/2266/23) закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 17-18). 
Зі змісту цієї постанови суду вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 24.11.2023 о 17.20 год. на автодорозі Харків-Охтирка, 108 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «MAN 18.460F», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ЛІСОВОЗИ», з напівпричепом «Titan», державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості та не був уважний, допустив наїзд на бетонні плити, які знаходилися на лівій частині по ходу руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень ніхто не отримав, автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а власники понесли матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п 12.1 Правил дорожнього руху, такі дії останнього кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.
Під час розгляду адміністративного матеріалу в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 24.11.2023 о 17.20 год. він керував вищевказаним транспортним засобом, здійснюючи перевезення деревини. На під`їзді до розміщених на частині проїжджої частини бетонних плит, які не були освітлені, на зустріч автомобілю під керуванням ОСОБА_1 виїхав інший транспортний засіб осліпивши водія світлом фар. З метою уникнення зіткнення із вказаним автомобілем ОСОБА_1 прийняв рішення з`їхати в бік бетонних плит, в результаті чого відбулося зіткнення. Після вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля, що спровокував аварійну ситуацію покинув місце пригоди. 
Отже, при розгляді справи не було здобуто доказів порушення ОСОБА_1 п. 12.1 ПДР, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому суд дійшов висновку, що в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.
Як вбачається з відповідей Охтирського РВП ГУНП в Сумській області від 10.01.2025 №М-2аз, та від 22.05.2025 №53/М-34аз, кримінальне провадження за фактом ДТП, що сталося 24.11.2023 о 17.20 год. на автодорозі Р-46 Харків-Охтирка за участю транспортного засобу «MAN 18.460F», д.н.з. НОМЕР_4 , з напівпричепом «Titan», д.н.з. НОМЕР_2 , не порушувалося. Власником автомобільної дороги Харків-Охтирка, 108 км станом на 24.11.2023 була Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області. На місце події здійснювали виїзд інспектор СРПП Охтирського РВП капітан поліції Лоскот Едуард Миколайович та інспектор СРПП Охтирського РВП старший лейтенант поліції Арєхов Максим Вікторович. Надати копії записів камер нагрудної відеофіксації місця пригоди не видається за можливе, оскільки строк зберігання відеозаписів на стаціонарній системі становить не менше 30 діб. В ході пошукових заходів встановити транспортний засіб та водія, який рухався в зустрічному напрямку та засліпив світлом фар громадянина ОСОБА_3 , не видалося за можливе, оскільки свідки та очевидці, а також камери відеоспостереження на місці події відсутні. Бетонні плити, на які вказував в поясненні громадянин ОСОБА_3 , були частиною блокпосту, який знаходився на даній ділянці дороги (а.с. 24, 101).
Згідно з повідомленням Охтирського РВП ГУНП в Сумській області від 11.02.2026 №25395-2026 протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №316640 від 24.11.2023 стосовно ОСОБА_1 було складено ОСОБА_4 . Надати його пояснення не представляється за можливе, так як наказом від 11.05.2024 його звільнено з Національної поліції України. Відео з портативного відеореєстратора вказаного поліцейського за 24.11.2023 не має можливості надати, так як відповідно до наказу МВС від 18.12.2018 №1026 термін зберігання становить 30 діб (а.с. 87). 
З відповіді Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України №128/1/07-01/01.1/11-10/10-25 вбачається, що до сфери управління Агентства відновлення та на балансі Служб відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській та Сумській областях перебуває автомобільна дорога загального користування державного значення Р-46 Харків-Охтирка загальною протяжністю 102,8 км і її завершенням на км 102-847 (а.с. 50). 
Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області надано відповідь від 07.01.2025 №08/74 про те, що на балансі служби обліковується ділянка автомобільної дороги загального користування державного значення – регіональна автомобільна дорога Р-46 Харків-Охтирка від км 80+813 до км 102+847 (а.с. 25).
Згідно з відповіддю виконавчого комітету Охтирської міської ради від 09.01.2025 №01-05/168 на балансі управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства Охтирської міської ради автомобільна дорога Харків-Охтирка, 108 км, не обліковувалася станом на 24.11.2023 (а.с. 51).
З листа Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 05.12.2023 №21665/29/10-22 вбачається, що блокпости не є складовими автомобільних доріг, питання врегулювання особливостей обладнання блокпостів та їх розміщення не належать до повноважень Мінінфраструктури, яке є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері дорожнього господарства (а.с. 102-103).
Відповідно до інформації Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації від 22.05.2025 №05.1-06/1263 розміщення блокпостів на території, де введено воєнний стан і встановлення особливого режиму здійснюється на підставі, у спосіб та в межах повноважень військового командування із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) шляхом спеціального наказу, який є інформацією з обмеженим доступом. У зазначеному наказі зазначаю розташування блокпостів з прив`язкою до місцевості. Відповідно до листа від 21.05.2025 №03-07/523 Департаменту оборонної роботи, забезпечення законності та правопорядку Сумської обласної державної адміністрації блокпости (контрольно-пропускні пункти), розташовані на території Сумської області, на їх балансі не перебувають. У відповідності до спільного розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації та командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26.03.2024 №3 відповідальність за облаштування блокпостів та контрольно-пропускних пунктів на автомобільних дорогах загального користування державного та місцевого значення, на вулично-дорожній мережі, покладено на комендантів відповідних територій (а.с. 104).
Згідно з відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.03.2026 №1618/2/ВихЗПІ, за наявною у відділі інформацією на автомобільній дорозі Р-46 (Харків-Охтирка), на виїзді із м. Охтирки в напрямку м. Харкова у 2022-2023 роках знаходився блокпост. Інформація про те, ким та коли було встановлено огородження (бетонні блоки, що були частиною блокпосту) на автомобільній дорозі Р-46 (Харків-Охтирка) на виїзді із м. Охтирки в напрямку м. Харкова в ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня. Найбільш вірогідно, що згадані огородження знаходяться на вказаному блокпосту з початку повномасштабного вторгнення рф, коли ІНФОРМАЦІЯ_4 ще не було створено, що і зумовлює відсутність інформації з цього питання. Інформація щодо приналежності огороджень (бетонних блоків) в ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня. За наявною інформацією, у 2022-2023 роках на вказаному блокпосту несли службу військовослужбовці військової частини НОМЕР_5 спільно з працівниками Національної поліції. Інформація щодо обмежень у русі на вказаному місці у період з 01.10.2023 по 31.12.2023 в ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня (а.с. 150). 
Відповідно до висновку експерта від 30.04.2024 №3737 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження за заявою №13/12 від 13.12.2023 ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «MAN TGA 18.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , внаслідок ДТП, що сталося 24.11.2023, станом на момент пошкодження складала 251379,81 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «MAN TGA 18.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , внаслідок ДТП, що сталося 24.11.2023, станом на момент пошкодження складала 1412633,23 грн. При цьому, з дослідницької частини висновку вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «MAN TGA 18.460», прирівнюється вартості КТЗ до ДТП, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість автомобіля (а.с. 29-45).
Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання (ст.ст. 15, 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Щодо позовної вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Зі змісту позовної заяви вбачається, що ТОВ «ЛІСОВОЗИ» заявило до ОСОБА_1 вимогу щодо відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків. 
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
За змістом ч. 1 ст. КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків; 2) нанесення прямої дійсної шкоди; 3) вина в діях або бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Отже, відшкодування шкоди, заподіяної працівником підприємству, врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 11 грудня 2019 року в справі №463/4040/15-ц (провадження №61-23441св18), від 20 січня 2021 року в справі №583/1942/17 (провадження № 61-15670св19).
Відповідно до ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.
Встановлені ст. 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.
Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.
При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, завданої діями працівника, суди повинні перевіряти, чи додержався власник або уповноважений ним орган установленого ст. 233 КЗпП України річного строку з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення до суду з позовом про її відшкодування.
Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, під час ревізії або перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.
З матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про завдану йому шкоду 25.11.2023, що підтверджується пояснювальною запискою ОСОБА_1 , поданою на ім`я директора ТОВ «ЛІСОВОЗИ» (а.с. 7).
Таким чином, з урахуванням зазначених вище норм права, річний строк, передбачений ст. 233 КЗпП України, закінчився 25.11.2024.
Дана позовна заява подана до суду 28.01.2026, тобто із значним пропуском передбаченого ст. 233 КЗпП України річного строку, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
При цьому, разом із позовною заявою або під час розгляду справи позивачем не було подано клопотання про поновлення строку для звернення до суду із вказаним позовом, поважність пропуску строку звернення до суду не обґрунтовувалась.
Суд вважає за доцільне зауважити, що конституційне право на судовий захист є невідчужуваним та непорушним, однак законодавець встановив чіткі темпоральні межі для реалізації такого права. Подібні процесуальні рамки покликані збалансувати інтереси сторін у справі, а також слугують однією з запорук дотримання принципу правової визначеності у судовому процесі.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 слід відмовити.
Щодо позовної вимоги до відповідача Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у ст. 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Водночас відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (див. постанову Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі №902/320/17).
Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» (тут і далі - в редакції, чинній на момент настання ДТП) передбачено, автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.
Відповідно до ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (тут і далі - в редакції, чинній на момент настання ДТП) учасники дорожнього руху мають право на: безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху;вивчення норм і правил дорожнього руху; своєчасне забезпечення екстреною медичною допомогою. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
За змістом ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації.
До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, належать: 1) розроблення пропозицій щодо формування та реалізації державної політики (стратегії) у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, програм розвитку дорожнього господарства; 2) організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України; 3) забезпечення належного маршрутного орієнтування користувачів автомобільних доріг загального користування державного значення; 4) забезпечення сталого функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення; 5) озеленення смуги відведення автомобільних доріг загального користування державного значення; 6) ведення статистичного обліку та паспортизації автомобільних доріг загального користування державного значення та штучних споруд на них; 7) здійснення контролю за станом автомобільних доріг загального користування державного значення, виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і здійснення заходів щодо їх ліквідації; 8) забезпечення фінансування та розвитку мережі автомобільних доріг загального користування державного значення; 9) внесення пропозицій щодо формування та реалізації державної політики з питань безпеки дорожнього руху; 10) розроблення та участь у реалізації заходів з безпеки дорожнього руху; 11) забезпечення проведення обов`язкових аудиту та перевірки безпеки автомобільних доріг, що належать до сфери його управління (ч. 2 ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги»).
Судом встановлено, що у Сумській області органом державного керування автомобільними дорогами загального користування є Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області, на балансі якої перебуває, серед іншого, ділянка автомобільної дороги загального користування державного значення, де 24.11.2023 сталася ДТП.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: - розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; - визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів; - участь у розробці положень про спеціальні структури управління дорожнім рухом; - компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; - забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; - організація і здійснення заходів, спрямованих на захист навколишнього природного середовища; - забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; - вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; - передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; - визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; - передача права на будівництво комунальних та інших споруд, прокладання комунікацій, на захисні роботи і споруди, сервісні споруди та обладнання відповідно до чинного законодавства; - проведення робіт по створенню і утриманню придорожніх зелених насаджень та інше; - термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; - влаштування місць для зупинок транспортних засобів, стоянок і відпочинку учасників дорожнього руху та створення інших об`єктів дорожнього сервісу; - розробка та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів системами термінового зв`язку для виклику Національної поліції, екстреної медичної допомоги та технічної допомоги; - обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання; - проведення лінійного аналізу аварійності на підвідомчих автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; - виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; - впровадження на аварійно-небезпечних ділянках та місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; - забезпечення роботи спеціалізованих служб по здійсненню заходів щодо організації дорожнього руху; - своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; - організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; - вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством.
Згідно з п.п. 1-3 статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: - стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; - якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; -  відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.
За приписами пунктів 2, 5 розділу І «Загальні положення» Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 (тут і далі - в редакції, чинній на момент настання ДТП, далі - Правила утримання), ремонт і утримання автомобільних доріг забезпечується Агентством відновлення (автомобільних доріг загального користування державного значення), підприємствами та організаціями, уповноваженими Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними та Севастопольською міською держадміністраціями (автомобільних доріг загального користування місцевого значення).
Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища. 
У розділі ІІ «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, підприємств та організацій, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів» Правил утримання визначено обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій, зокрема зазначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів, зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.
Контроль за дотриманням цих Правил здійснюється власниками дорожніх об`єктів або уповноваженими ними органами та уповноваженим підрозділом Національної поліції. 
З матеріалів справи вбачається, що бетонні плити, на які допустив наїзд водій ОСОБА_1 , були частиною блокпосту.
Як вже було зазначено вище, автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими автомобільної дороги загального користування у межах смуги відведення є: земляне полотно; проїзна частина; дорожнє покриття; смуга руху; споруди дорожнього водовідводу та водоочисні споруди; споруди шумозахисні; штучні споруди; засоби технологічного зв`язку; інженерне облаштування: спеціальні споруди та засоби, призначені для забезпечення безпечних та зручних умов руху (освітлення, стаціонарні комплекси вимірювання вагових і габаритних параметрів транспортних засобів, примусового зниження швидкості руху); архітектурне облаштування: архітектурні споруди та декоративні насадження, призначені для забезпечення естетичного вигляду автомобільних доріг; технічні засоби організації дорожнього руху, автопавільйони, лінійні споруди і комплекси, що забезпечують функціонування і збереження доріг; елементи санітарного облаштування; зелені насадження; спеціально облаштовані місця для зупинки маршрутних транспортних засобів.
Розміщення інших об`єктів у межах смуги відведення без дозволу власників доріг, органів, що здійснюють управління автомобільними дорогами, забороняється.
Разом з цим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (тут і далі - в редакції, чинній на момент настання ДТП) в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Згідно з Порядком встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1455 (далі – Порядок №1455) (тут і далі - в редакції, чинній на момент настання ДТП) блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
Пунктом 5 Порядку №1455 визначено, що особливий режим встановлюється шляхом видання наказу військовим командуванням разом з військовою адміністрацією (у разі її утворення), яким призначається комендант, а також визначаються, серед іншого, територіальні межі, де встановлюється особливий режим, та місця розміщення блокпостів.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Нормою ч. 2 ст. 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що військове командування, в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
Позивачем не доведено наявність причинного зв`язку між діями/бездіяльністю Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області та заподіяною позивачеві шкодою. 
Аналізуючи наведені вище норми права та наявні у справі докази суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог до відповідача Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області.
В п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц.
Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та відповідачем на підтвердження своїх заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІСОВОЗИ» до ОСОБА_1 , Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області, треті особи: Головне управління Національної поліції в Сумській області, Охтирська міська рада Охтирського району Сумської області про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІСОВОЗИ», юридична адреса: проспект Ювілейний, буд. 61Б, м. Харків, код ЄДРПОУ 40610889.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Відповідач: Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області, юридична адреса: вул. Роменська, буд. 79/2, м. Суми, код ЄДРПОУ 24014538.
Третя особа: Головне управління Національної поліції в Сумській області, юридична адреса: вул. Герасима Кондратьєва, буд. 23, м. Суми, код ЄДРПОУ 40108777.
Третя особа: Охтирська міська рада Охтирського району Сумської області, юридична адреса: вул. Незалежності, буд. 11, м. Охтирка Сумської області, код ЄДРПОУ 36467402.

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області         Н.Г. Яценко