Справа №345/7444/25 
Провадження № 2/345/600/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуша у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В:
29 грудня 2025 року представник позивача Паладич А.О. звернулася до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області через систему «Електронний суд» із позовною заявою до відповідача, в якій просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором № 689956196 від 15.12.2021 року у розмірі 18 619,73 грн. та судові витрати у розмірі 2 422,00 грн.
В обґрунтування вимог зазначено, що 03.12.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №?689956196 шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позичальник зареєструвався в Інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) кредитора, подав заявку на кредит, після чого отримав договір для ознайомлення та одноразовий ідентифікатор 87AWE23Q, який підтвердив у системі. Договір передбачав надання відновлювальної кредитної лінії від 2?000 до 50?000?грн. строком 5 років на умовах повернення та сплати процентів. Кредитор виконав свої зобов`язання і надав позичальнику 4?996,94?грн. Позичальник усвідомлював фінансові зобов`язання і здійснював часткові платежі за Кредитним договором №?679007287 від 06.02.2022 відповідно до розрахунку заборгованості. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір Факторингу № 28/1118-01 року, відповідно до умов якого, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Право вимоги щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 689956196 від 03.12.2021 року перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 27.06.2023 відповідно до Реєстру прав вимоги № 237 від 27.06.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. 02.05.2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №02/0524-01/01.02-11/24, відповідно до умов якого, Клієнт зобов`язується відступити (передати) Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги до цього Договору, а Фактор набуває права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 02/0524- 01/01.02-11/24 від 02.05.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 689956196 (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 18 619,73 грн. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором № 689956196 від 03.12.2021 року становить: 18 619,73 грн., що складається із заборгованості за сумою кредиту – 3 806,60 грн., заборгованості за відсотками – 14 813,13 грн. Вказану суму заборгованості та судові витрати по справі позивач просить стягнути з відповідача в його користь. Просить здійснювати розгляд справи за відсутності свого представника.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 січня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. 
19 січня 2026 року представник відповідача – Оринник Надія Сергіївна через систему «Електронний суд» подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач - ОСОБА_1 - не визнає позов у частині стягнення заборгованості за відсотками у сумі 14?813,13 грн. за кредитним договором №?689956196 від 03.12.2021 року. Представник відповідача посилається на положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого під час дії воєнного стану та протягом 30 днів після його завершення позичальник звільняється від обов`язку сплати штрафів, пені та інших платежів за прострочення виконання грошових зобов`язань. Воєнний стан в Україні діє з 24.02.2022 і продовжується до сьогодні, що, за твердженням відповідача, звільняє його від сплати спірних відсотків. Крім того, відповідач вказує на відсутність належного повідомлення про відступлення права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Пункт 5.21 договору передбачає, що позичальника повинні повідомити про передачу права вимоги, чого фактично не зроблено, і тому подання позову є передчасним. Також представник звертає увагу суду на суперечливість розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та сумнівність правомірності відступлення права вимоги за договорами факторингу між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС», оскільки відсутні докази належного повноваження осіб, які укладали ці договори. Щодо судових витрат, представник відповідача зазначає, що відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України понесені витрати на професійну правничу допомогу складають 7?500,00 грн., підтверджені договором про надання правової допомоги, додатковою угодою, актом виконаних робіт та квитанцією про сплату. На підставі викладеного просить суд відмовити ТОВ «СВЕА ФІНАНС» у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками у сумі 14?813,13 грн., зменшити розмір судових витрат позивача пропорційно до задоволених вимог та стягнути судові витрати з ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на користь відповідача пропорційно до задоволених вимог. Розглянути справу без участі відповідача та його представника.
23 березня 2026 року представник позивача Паладич А.О. через систему «Електронний суд» подала до суду клопотання про долучення доказів, в якому зазначила, що у матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості, у якому первинним кредитором було допущено технічну помилку в частині зазначення номера договору, а саме вказано № НОМЕР_1 . З метою забезпечення повноти та об`єктивності розгляду справи представник позивача просила долучити до матеріалів справи актуальний розрахунок заборгованості, у якому номер договору приведено у відповідність до умов кредитування. Крім того, у клопотанні зазначено, що зазначення первинним кредитором у попередньому розрахунку номера договору як № 68995619620211203122316 є виключно технічною опискою, оскільки всі інші ідентифікуючі дані, зокрема прізвище, ім`я та по батькові позичальника, його реєстраційний номер облікової картки платника податків, дата видачі кредиту та сума отриманих коштів, повністю збігаються з даними кредитного договору № 689956196 від 03.12.2021, що підтверджує належність розрахунку саме до цього зобов`язання.
28 березня 2026 року представник відповідача - ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що в електронний кабінет відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме розрахунку заборгованості за договором № 689956196 від 03.12.2021, а також вказано про технічну помилку у номері договору, де замість № 68995619620211203122316 правильним слід вважати № НОМЕР_2 . Представник відповідача зазначила, що у новому розрахунку заборгованості сума боргу становить 14 813,13 грн, тоді як у позовній заяві зазначено 18 619,73 грн, при цьому позивач не заявляв про зміну розміру позовних вимог. Також у поясненнях вказано, що новий розрахунок заборгованості є недопустимим доказом, оскільки у примітці зазначено, що нарахування здійснювались ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», однак документ містить печатку ТОВ «СВЕА ФІНАНС». У зв`язку з цим відповідач ставить під сумнів належність та допустимість такого доказу. Крім того, представник відповідача зазначила, що позивачем не надано належних доказів переходу права вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а також від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «СВЕА ФІНАНС», зокрема не надано повних реєстрів прав вимоги та доказів оплати за договорами факторингу. У зв`язку з наведеним представник відповідача вказала, що подані позивачем докази не доводять наявність боргу перед позивачем, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, зазначивши в позовній заяві про проведення розгляду справи без участі позивача.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. У відзиві та у додаткових поясненнях представник відповідача просив розглядати справу без їх участі.
Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 3 ЦК України, визначає загальні засади цивільного законодавства, однією з яких є судовий захист цивільного права та інтересу (п. 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В судовому засіданні встановлено, що 03.12.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 689956196 (надалі по тексту Договір).
Відповідно до пункту 1.1 Договору, на умовах, встановлених Договором, кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2 000,00 грн. до 50 000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту.
Строк дії Договору, відповідно до п.1.7. Договору становить 5 років.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику (здійснення першого та наступних траншів) та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, в наступних розмірах: або за базовою процентною ставкою, що становить 730 % річних від суми наданого кредиту, та становить 2 %; або за дисконтною процентною ставкою - 361,35 % річних від суми наданого кредиту, що становить 0,99 % за кожен день користування кредитом, у разі якщо позичальником здійснено обов`язковий платіж за попередній місяць. На період від дати отримання першого траншу за договором до останнього дня місяця в якому отриманий перший транш за договором нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 178,85 % річних від суми наданого Кредиту, що становить 0,49 % за кожен день користування Кредитом (пункт 1.10 Договору).
Як вбачається Розділу 5 Договору, вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «87AWE23Q», який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача « НОМЕР_3 » 03.12.2021.
Істотні умови Договору також викладені в паспорті споживчого кредиту до Договору № 689956196, зокрема: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, сума кредиту - від 2000 до 50 000 грн.; строк кредитування до 1825 днів з можливістю продовження, реальна річна процентна ставка - 1531 відсотків річних.
28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
31.12.2020 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018.
31.12.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої сторони продовжили строк дії Договору до 31 грудня 2022 року включно.
31.12.2022 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої сторони продовжили строк дії Договору до 31 грудня 2023 року включно.
31.12.2023 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої сторони продовжили строк дії Договору до 31 грудня 2024 року (а.с.38).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 237 від 27.06.2023, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 за договором № 689956196 від 03.12.2021, на загальну суму 18 619,73 грн.
В подальшому 02.05.2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити (передати) фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги до цього договору, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 до Договору Факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 689956196 від 03.12.2021 на загальну суму заборгованості 18 619,73 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 68995619620211203122316, датою якого є 03.12.2021, який виконаний ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісним кредитором), всього за тілом кредиту нараховано 3 806,60 грн. 27.06.2023 оплачено 3 806,60 грн. Проценти нараховано в сумі 14 828,13 грн., 27.06.2023 , всього оплачено процентів 14 828,13 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 68995619620211203122316, датою якого є 03.12.2021, який виконаний ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» всього за тілом кредиту нараховано 3 806,60 грн. 02.05.2024 оплачено 3 806,60 грн. Проценти нараховано в сумі 14 828,13 грн. Ця ж сума процентів також оплачена 02.05.2024.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у них мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Як вже було встановлено судом, кредитний договір у справі, що підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразових ідентифікаторів, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що повністю узгоджується із процедурою укладення кредитного договору, визначеною Законом України «Про електронну комерцію».
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
В силу частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 03.12.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 689956196, який підписаний позивальником одноразовим ідентифікатором «87AWE23Q», який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача « НОМЕР_3 » 03.12.2021, що повністю узгоджується із визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Факт укладання та підписання договору відповідачем не заперечується.
В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором набув позивач. Так, чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак, це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.
У цій же Постанові ВС зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).
Судом, зокрема, встановлено, що надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема, підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним договором факторингу між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». При цьому, судом встановлено, що Договір факторингу № 28/1118/01 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено 28.11.2018. Разом з тим, в подальшому між цими сторонами укладено ряд Додаткових угод до Договору факторингу № 28/1118-01: Додаткову угоду № 26, від 31.12.2020, Додаткову угоду № 27 від 31.12.2021, Додаткову угоду № 31 від 31.12.2022, Додаткову угоду № 32 від 31.12.2023. Відповідно до цих угод, строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 неодноразово продовжувався, та відповідно, до Додаткової угоди № 32 від 31.12.2023 такий строк продовжено до 31 грудня 2024 року.
Також, відповідно до умов договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (п. 4.1).
Пунктом 2.2 цього договору факторингу фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять інші права та обов`язки клієнт за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більше ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не змінює його.
Відповідно до пункту 1.3 договору факторингу, правом вимоги є всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з п. 8.1 цього договору, договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (за наявності її у сторони).
Аналогічні умови визначені і договором факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24 від 02.05.2024, укладеного між ТОВ «СВЕА ФІНАНС» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» .
Отже, вказаними договорами факторингу чітко визначений момент переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників і позивачем на підтвердження вказаного надані відповідні докази, зокрема, реєстр права вимоги та акт прийому передачі реєстру боржників, належним чином підписані.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 237 від 27.06.2023 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право грошової вимоги до відповідача.
Таким чином, відповідно до п. 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року право вимоги до боржника в повному обсязі перейшло від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 27.06.2023 року, тобто, в день підписання Реєстру прав вимоги № 237 від 27.06.2023 року.
Відповідно до умов укладеного 02 травня 2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» договору факторингу (п.2.1), клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором. Строк цього договору визначено п.8.2, який починає свій перебіг у момент визначений п.8.1 та діє три роки після його укладення, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 02.05.2024 року до договору факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача.
Умовами укладених договорів факторингу між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» , а саме п. 5.3.3 передбачено право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі, відступати право вимоги на користь третіх осіб.
З огляду на те, що договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», який було пролонговано на підставі додаткових угод до даного договору (строк договору пролонговано) на момент укладання кредитного договору був чинним, то відповідно до витягу з Реєстру права вимоги № 237 від 27.06.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до відповідача, яке в подальшому перейшло від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «СВЕА ФІНАНС».
Вказані договори факторингу підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «СВЕА ФІНАНС».
Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідач не оспорював, у цьому випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.
Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, Додатковими угодами, витягами з реєстру боржників і прав вимоги, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовується те, що позивач не набув права вимоги за кредитним договором.
Таким чином, суд встановив, що 03.12.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 689956196. Право вимоги за цим Договором набув позивач - ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на підставі укладених договорів факторингу.
Суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у відзиві та додаткових поясненнях, та зазначає наступне.
Щодо посилання на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
 
Доводи відповідача про звільнення від сплати заборгованості у зв`язку з дією воєнного стану є необґрунтованими.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його завершення позичальник звільняється виключно від відповідальності у вигляді неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказана норма не передбачає припинення або зупинення основного грошового зобов`язання, а також не звільняє боржника від обов`язку сплати основного боргу та процентів за користування кредитом.
Оскільки предметом позову є стягнення тіла кредиту та процентів, а не штрафних санкцій, зазначені доводи відповідача не впливають на вирішення спору по суті.
Щодо відсутності повідомлення про відступлення права вимоги.
 
Посилання відповідача на неповідомлення його про відступлення права вимоги є безпідставними.
Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... 
Неповідомлення боржника про заміну кредитора може мати значення лише у випадку ризику виконання зобов`язання первісному кредитору, однак не впливає на факт переходу права вимоги та не є підставою для відмови у позові.
У матеріалах справи наявні належні та допустимі докази переходу права вимоги, зокрема договори факторингу та витяги з реєстрів прав вимоги, які містять ідентифікаційні дані боржника та кредитного договору.
Щодо заперечень стосовно розміру заборгованості.
 
Посилання представника відповідача на нібито суперечливість розміру заборгованості є безпідставними та не підтверджені належними доказами.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано розрахунок заборгованості, у якому окремо визначено суму основного боргу та суму процентів за користування кредитом. 
Різниця у відображенні окремих сум у різних поданих документах обумовлена технічною корекцією реквізитів кредитного договору та уточненням ідентифікаційних даних зобов`язання, і сама по собі не свідчить про зміну розміру грошового зобов`язання чи його змісту.
Крім того, суд враховує, що навіть за наявності окремих технічних неточностей у розрахунках заборгованості, такі обставини не впливають на встановлення фактичного розміру боргу, оскільки належність та обсяг зобов`язання підтверджуються сукупністю інших письмових доказів у справі, зокрема витягами з реєстрів прав вимоги.
Вказані витяги містять повні ідентифікаційні дані боржника, а саме: прізвище, ім`я та по батькові, номер кредитного договору, дату його укладення, суму заборгованості, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (ІПН), що дає можливість однозначно ідентифікувати як боржника, так і саме зобов`язання.
Суд також враховує, що відповідачем не надано жодних доказів часткової або повної сплати заборгованості, зокрема як основного боргу, так і процентів за користування кредитом, що свідчить про відсутність виконання ним грошового зобов`язання.
Крім того, у поданому відзиві відповідач фактично не заперечує факт отримання та неповернення основної суми кредиту (тіла кредиту), а його заперечення зводяться виключно до незгоди з нарахованими процентами та їх правовим обґрунтуванням.
Водночас, у частині вимог про стягнення тіла кредиту такі обставини відповідачем не спростовані та не оспорені, що додатково підтверджує обґрунтованість позовних вимог у цій частині.
Відповідачем не надано власного контррозрахунку або належних доказів неправильності визначених позивачем сум, що відповідно до ст. 81 ЦПК України покладає ризик недоведеності заперечень на сторону, яка їх заявляє.
Щодо заперечень про перехід права вимоги
Доводи відповідача про недоведеність переходу права вимоги є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Як вже було зазначено судом первісний кредитор ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та фактор ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, який у подальшому неодноразово продовжувався додатковими угодами, зокрема: додатковою угодою № 26 від 31.12.2020, додатковою угодою № 27 від 31.12.2021, додатковою угодою № 31 від 31.12.2022 та додатковою угодою № 32 від 31.12.2023, якою строк дії договору продовжено до 31.12.2024 року.
На підтвердження переходу права вимоги до матеріалів справи долучено витяг з реєстру прав вимоги № 237 від 27.06.2023 року, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 689956196 від 03.12.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 , у сумі 18 619,73 грн було відступлено ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».
Надалі, між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24 від 02.05.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги заборгованості, зокрема за кредитним договором № 689956196 від 03.12.2021 року, було відступлено позивачу ТОВ «СВЕА ФІНАНС». На підтвердження цього до матеріалів справи долучено витяг з реєстру прав вимоги № 1 від 02.05.2024 року, у якому серед боржників зазначено ОСОБА_1 з ідентифікуючими даними (ПІБ, РНОКПП, номер кредитного договору, дата укладення та сума заборгованості).
Таким чином, перехід права вимоги за спірним зобов`язанням підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, а саме: договорами факторингу, додатковими угодами до них та витягами з реєстрів прав вимоги, які містять ідентифікуючі дані боржника та умови передачі відповідних вимог.
Зазначені докази узгоджуються між собою та відповідають правовим висновкам щодо необхідності підтвердження безперервного ланцюга переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Доказів недійсності договорів факторингу чи відсутності повноважень сторін на їх укладення матеріали справи не містять.
Отже, доводи відповідача щодо сумнівності переходу права вимоги ґрунтуються на припущеннях, не підтверджених жодними належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим відхиляються судом як безпідставні.
Щодо доводів про суперечливість розміру заборгованості.
Доводи представника відповідача про нібито суперечливість розміру заборгованості у зв`язку із зазначенням у матеріалах справи різних сум є безпідставними та зумовлені неправильним розумінням структури кредитного зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 689956196 від 03.12.2021 року становить 18 619,73 грн., що є сукупною сумою грошового зобов`язання боржника.
Зазначена сума складається з двох складових: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 806,60 грн. та заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом у розмірі 14 813,13 грн.
Таким чином, сума 14 813,13 грн. не є альтернативним або самостійним розміром заборгованості, а становить лише складову частину загального боргу.
Посилання відповідача на наявність різних сум у поданих розрахунках зумовлені тим, що в окремих документах відображено деталізацію структури заборгованості (окремо тіло кредиту та проценти), тоді як у позовній заяві наведено їх сукупний розмір.
Отже, жодної фактичної або математичної суперечності між поданими позивачем розрахунками не встановлено, а загальний розмір заборгованості є сталим та підтверджується узгодженими між собою письмовими доказами, зокрема розрахунками заборгованості та витягами з реєстрів прав вимоги.
Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).
Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.
Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» задоволено у повному обсязі, підстави для задоволення заявлених представником відповідача вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні. Відповідно до статей 133, 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторону, яка програла спір. З огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено не було, а позов задоволено повністю, підстав для покладення витрат відповідача на позивача немає, у зв`язку з чим у цій частині вимог представника відповідача слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 278-279, 280-283 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8) заборгованість за договором № 689956196 від 15.12.2021 року у розмірі 18 619,73 грн. (вiсiмнадцять тисяч шiстсот дев`ятнадцять гривень 73 копiйки).
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8) 2 422,40 грн. (двi тисячi чотириста двадцять двi гривнi 40 копiйок) відшкодування зі сплати судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано 12.05.2026.

Головуючий: