Справа № 301/2498/25
2-о/301/11/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2026 р. Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Гичка О.Б.,
присяжних Галінської Н.І., Горзов О.Д.

за участю секретаря судового засідання Мелай В.Ю.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника –адвоката Римик В.М.,
заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Іршава в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, Відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

встановив:

У вересні 2025 представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Римик В.М. звернулася до суду з заявою про встановлення особи безвісти відсутньою.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуваючи на військовій службі зник безвісти. Так, 17.02.2023 надійшло сповіщення №1012, в якому зазначено, що ОСОБА_4 під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Іванівське Донецької області зник безвісти. 22.02.2023 позивачкою було подано дані для внесення відомостей до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Заявниця ОСОБА_1 після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 має намір разом із донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживати та зареєструвати їхнє місце проживання в батьківському будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв?язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Так як заявниця, як донька, є близьким родичем особи, зниклої безвісти за особливих обставин - ОСОБА_4 , вона звернулась до суду з даною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Іршавського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 – безвісти відсутнім.

Від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Тіщенка А.В. до суду надійшли заперечення на заяву, де зазначено, що ознайомившись із заявою у новій редакції, Міністерство оборони України проти такої заперечує, вважає її необґрунтованою з огляду на наступне. Відповідно до заяви, громадянин ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Однак, заявником не було надано належних доказів щодо проходження такої служби зазначеним військовослужбовцем (не було надано, зокрема, витяг з наказу про призначення на посаду, витяг з наказу про переміщення, тощо), а причетність до проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 “підтверджується” сповіщенням сім`ї від 17.02.2023 № 1012, яке було направлено громадянці ОСОБА_2 (дружині зниклого безвісти військовослужбовця) (далі – сповіщення), повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.08.2025 № 4756 (далі – повідомлення) та актом службового розслідування (з аналізу якого не випливає його затвердження командиром військової частини НОМЕР_1 ). З огляду на аналіз матеріалів, які додані заявником до своєї заяви, сповіщення та повідомлення були направлені саме дружині зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_4 , яка не є учасником даного судового провадження, а не його доньці, яка є заявником в даній справі. Тобто, в даному випадку, зазначені матеріали не підлягають розгляду судом у зв`язку з їх недопустимістю. Окрім того, виникають підстави вважати недопустимим доказом також акт службового розслідування. По-перше, відсутнє підтвердження його надходженню від посадових осіб військової частини НОМЕР_1 заявнику (зокрема, повідомлення про направлення такого акту від військової частини НОМЕР_1 , запит про надання інформації заявником або його представником до військової частини та відповідь на такий запит, тощо). По-друге, як вже було зазначено вище, з акту службового розслідування не випливає прийняття командуванням військової частини НОМЕР_1 будь-якого управлінського рішення. Зокрема, через печатку «Для пакетів» не є можливим здійснити аналіз резолюції командира військової частини НОМЕР_1 . Крім того, відповідно Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі – Порядок № 608) акт службового розслідування є документом, в якому наявні результати службового розслідування, містить висновки такого службового розслідування та пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності. Отже, сповіщення, повідомлення та акт службового розслідування не підлягають розгляду та є недопустимими доказами, а сам по собі акт службового розслідування не створює будь-яких правових наслідків для заявника, або будь-яких інших членів родини ймовірного військовослужбовця ОСОБА_4 . Так, Міністерство оборони України вважає, що заявником не підтверджено факт проходження військової служби ОСОБА_4 та надано недопустимі докази щодо його зникнення безвісти. Заявником не додано витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, а витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.02.2023 № 12023071100000133 за своєю правовою природою є підтвердженням відкриття кримінального провадження. З чого слідує, що жодного підтвердження обставин безвісно відсутності громадянина ОСОБА_4 заявником не надано. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи метою для задоволення заяви є намір ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_6 здійснити реєстрацію їхнього місця проживання в батьківському будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Але визнання громадянина ОСОБА_4 безвісно відсутньою особою не призведе до реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та її доньки у його будинку і намір, який описаний у заяві громадянки ОСОБА_1 , по своїй суті не є метою для визнання фізичної особи безвісно відсутньою. З врахуванням викладеного, просить у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання особи зниклим безвісти –? відмовити.

Ухвалою суду від 25.09.2025 було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням судового розгляду.

Представник заявника – адвокат Римик В.М. в судовому засіданні подану заяву підтримала, з підстав та мотивів, викладених у заяві. Надала пояснення аналогічні викладеним у заяві. Зазначила, що заявниця є дочкою ОСОБА_4 . Вказала, що всі намагання встановити місце знаходження її батька не принесли жодного результату. Просила суд задовольнити заяву та визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Довге, Хустського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - безвісно відсутнім з 03.02.2023.
Заінтересована особа – ОСОБА_2 просила задовольнити заяву, суду пояснила, що вона працює і фактично проживає весь час за кордоном. Заявниця ОСОБА_1 є її та ОСОБА_4 донькою і проживає вже майже чотири роки в будинку батьків, який належить на праві власності ОСОБА_4 . Після отримання сповіщення про те, що ОСОБА_4 зник безвісти, саме ОСОБА_1 займалась розшуком батька, і вона подала до поліції відповідну заяву. Просить заяву задовольнити та визнати ОСОБА_4 безвісти відсутнім.
Інші учасники в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Заслухавши учасників справи, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд дійшов висновків.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Як встановлено судом, згідно Свідоцтва про народження від 16.12.2022, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , де мати зазначена – ОСОБА_2 , батько – ОСОБА_4 (а.с.8).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00058491378 від 20.05.2026 прізвище ОСОБА_1 до реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 ».
ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 16.08.2019, серія НОМЕР_2 , а/з 48 (а. с. 9).
Відповідно до рішення суду від 06.11.2023 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано (а. с. 10).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.06.2018, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 (а. с. 11-12).
Відповідно до Сповіщення № 1012 від 17.02.2023, ОСОБА_4 , водій-хімік відділення РХБЗ військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання бойового завдання поблизу н.п Іванівське Донецької області зник безвісти (а. с. 15).
Відповідно довідки від 16.12.2022 № 4351 ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу під час мобілізації, та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 з 21.06.2022 (а. с. 17).
Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_7 № 4756 від 05.08.2025 повідомлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у статусі зниклого безвісти та станом на 05.08.2025 зміни в статусі не відбувались (а. с. 16).
Судом встановлено, що згідно інформації наданої ГУ НП в Закарпатській області від 07.10.2025 № 146408-2025, вбачається, що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукується, як безвісти зниклий (а. с. 51). 
Відповідно до довідки виконавчого комітету Довжанської селищної ради Хустського району Закарпатської області № 02.-16/745 від 20.05.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , влітку НОМЕР_3 призваний до лав ЗСУ. Відповідно до сповіщення сім`ї від 03.02.2023 зник безвісти під час виконання бойового завдання. Згідно наявної у Виконавчого комітету інформації з початку 2023 року і на даний час на території Довжанської громади не з`являвся. Місце його знаходження не відоме. 
Відповідно до довідки про фактичне проживання № 88 від 19.02.2026 та Акту про встановлення факту проживання від 19.02.2026 зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично проживає разом із неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 161,162).
Відповідно до відповіді від 23.03.2026 на запит адвоката Донецька обласна прокуратура зазначила, що постановою першого заступника Донецької обласної прокуратури від 20.03.2026 доручено проведення досудового розслідування кримінального провадження № 12023071100000133 від 22.02.2023 за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ЗС України ОСОБА_4 СУ ГУНП в Донецькій області. На теперішній час досудове розслідування триває, рішення про зупинення, закриття кримінального провадження не приймалось (а. с. 187-188).
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Предметом доказування у справі про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою є обставини, які підтверджують відсутність відомостей про місцеперебування особи у місці її постійного проживання протягом одного року, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з ч. 1 ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 серпня 2019 року у цивільній справі №225/2576/17 (провадження №61-30491св18), безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалось встановити місця її знаходження. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставою для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісною відсутньою.
Згідно зі ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
Згідно ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.
Положення статті 43 ЦК України передбачають, перш за все, з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.
Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:
а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;
б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;
в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;
г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.
Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №317/3139/15-ц).
Таким чином, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Під час розгляду справу суду необхідно з`ясувати місце постійного проживання особи на час її зникнення, заходи, які приймала заявник для встановлення місцезнаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.
Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».
Так, статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.
Згідно з ч.1-2 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти», особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.
Стаття 18 цього Закону встановлює, що заява про розшук особи, зниклої безвісти, подається до відповідного територіального органу Національної поліції України.
Суд звертає увагу на те, що за вимогами Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти», розшук припиняється тільки після встановлення місця перебування особи, зниклої безвісти, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи з повідомленням про це родичів та заявника, якщо заявник не є родичем.
Як випливає з матеріалів справи, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, проводяться подальші заходи із встановлення фактичного місцезнаходження ОСОБА_4 .
Враховуючи наявні матеріали справи, останнім днем отримання відомостей про місце перебування ОСОБА_4 є 03.02.2023, відповідно початком безвісної відсутності ОСОБА_4 слід вважати 03.02.2023.
З урахуванням викладених обставин, сам по собі факт оголошення в розшук ОСОБА_4 , який на даний час триває, та відсутність відомостей про дійсне місце його перебування, може слугувати підставою для визнання його безвісти відсутнім, та беручи до уваги те, що заявниці та іншим заінтересованим особам нічого не відомо про місце перебування ОСОБА_4 , а вжиті заходи для встановлення його місця перебування не дали результатів, з огляду на обставини, які зумовили звернення заявниці до суду із даною заявою, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заяви та наявність підстав для визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге, Хустського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - безвісно відсутнім з 03.02.2023, оскільки факт його відсутності за місцем свого постійно проживання підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.
При цьому, суд зазначає, що при визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Разом з тим, згідно ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Копію рішення суд надсилає відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для анулювання актового запису про смерть.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (ст. 45 ЦК України).
Згідно ч. 7 ст. 94 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Крім цього, є за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 44 ЦК України, заявник має право звернутися на підставі цього рішення суду до нотаріуса за останнім місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: с. Довге, Хустський район, Закарпатська область, для опису належного йому майна та встановлення над ним опіки.
Керуючись ст. 43, 44, 45 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 259, 263-265, 268, 293, 305-309 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, Відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою – задовольнити.

Визнати  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження: с. Довге, Іршавського району, Закарпатської області, місце проживання за адресою: с-ще Довге, Хустський район, Закарпатська область - безвісно відсутнім з 03.02.2023.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Учасники справи:
- заявник: ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 );
- представник заявника: адвокат Римик Віта Михайлівна (адреса: м. Іршава, вул. Шкільна, 29/53 Хустського району Закарпатської області);
- заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 );
- заінтересована особа: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 );
- заінтересована особа: Міністерство оборони України (адреса: 03168, пр. Повітряних Сил, 6, м. Київ);
- заінтересована особа: Відділення поліції № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області (м. Іршава, вул. Шевченка, 17).

Суддя Іршавського
районного суду:          О. Б. Гичка

Присяжні:           Н. І. Галінська 

О. Д.Горзов