Справа № 133/3058/25 
Провадження № 33/801/634/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 07 серпня 2025 року о 20 год 17 хв на АД М-21 242 км, в с. Махнівка, Хмільницького району, Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Focus», д. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820, ARHK-0526, тест №1730, результат позитивний — 0,88‰. Велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори №471832, №475438. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.
Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 01 червня 2026 року подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом не взято до уваги пояснення його захисника про те, що на відео з нагрудних камер працівників патрульної поліції відсутній момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є основою диспозиції статті 130 КУпАП. 
Працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 виявлених у нього ознак сп`яніння, а тому він не є особою, яка підлягала огляду на стан сп`яніння.
Окрім того скаржник просить поновити строк на подання апеляційної скарги.
В судовому засіданні, призначеному на 25.06.2026 року захисник Кисліцького А. О. апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави, а також надала відповідні пояснення. 
В судове засідання, призначене на 26.06.2026 року після оголошеної у справі перерви, учасники справи не з`явилися, причин неявки не повідомили, а тому суд на підставі вимог ст. ст. 268, 294 КУпАП вважає за можливе продовжити розгляд справи у їх відсутність.
Заслухавши пояснення захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
У клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги зазначено, що при розгляді справи він присутнім не був, а копію постанови отримав лише 28.05.2026 року.
За вказаних обставин, які підтверджуються матеріалами справи, апеляційний суд з метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 вважає, що строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2025 року ЕПР1 № 415715, 07 серпня 2025 року о 20 год 17 хв на АД М-21 242 км, в с. Махнівка, Хмільницького району, Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Focus», д. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820, ARHK-0526, тест №1730, результат позитивний — 0,88‰. Велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори №471832, №475438. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 3).
У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 07 серпня 2025 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КП «Козятинська ЦРЛ» (а. с. 4).
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу Алкотест Драгер 6820. Результат огляду – 0,88 проміле. У графі «З результатами згоден» стоїть особистий підпис ОСОБА_1 (а. с. 5).
Як видно із чеку приладу «Драгер Алкотест 6820» № (тест № 1730 від 07 серпня 2025 року) результат огляду ОСОБА_1 0,88 ‰ (а. с. 5).
Також до матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських.
На відеозаписі з нагрудних камер поліцейських зафіксовано як о 20 год 18 хв поліцейські зупиняють «Ford Focus», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням  ОСОБА_1 , повідомляють причину зупинки, а саме, що він не увімкнув правий покажчик повороту при з`їзді із кругового руху. ОСОБА_1 не заперечує порушення ПДР. Також поліцейський зауважує на тому, що ОСОБА_1 не використовує ремінь безпеки, із чим той також погоджується.
Після цього поліцейський перевіряє документи ОСОБА_1 , оглядає автомобіль. 
О 20 год 20 хв поліцейський виявляє у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запитує чи не вживав він алкоголь. ОСОБА_1 заперечує, повідомляє, що він далекобійник, приїхав із рейсу та їде із сім`єю на море. 
О 20 год 21 хв поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, повідомляє ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. ОСОБА_2 повідомляє, що вживав слабоалкогольні напої. Поліцейський знову пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_2 відповідає, що не бажає проходити огляд.
О 20 год 23 хв поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про відеофіксацію події, знову називає виявлені ознаки сп`яніння та декілька разів пропонує пройти огляд. 
О 20 год 25 хв поліцейський пропонує обрати мундштук, робить контрольний замір повітря. ОСОБА_2 власноруч розпаковує мундштук, передає його поліцейському, той встановлює його у Драгер, роз`яснює, що норма результату до 0,2 проміле.
ОСОБА_2 продуває Драгер, результат 0,88 проміле. Поліцейські запитують у ОСОБА_2 чи згоден він із результатом огляду, той погоджується. Поліцейський пропонує поїхати у заклад охорони здоров`я для проходження повторного огляду, на що ОСОБА_2 повідомляє, що у цьому немає сенсу.
Працівники поліції повідомляють ОСОБА_2 , що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, роз`яснюють йому його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та запитують чи має він тверезого водія, ОСОБА_2 повідомляє, що далі поїде дружина. 
Після цього поліцейський складає адміністративні матеріали та згодом ознайомлює його із ними. 
З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.
Факт керування транспортним засобом та порушення ПДР ОСОБА_1 не заперечував, натомість повідомляв працівникам поліції, що їде із сім`єю на море, а покажчик повороту не увімкнув, оскільки їхав з кругового руху прямо. Не складення постанови за порушення ПДР не свідчить про порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння.
ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, із результатами огляду погодився, про що свідчить зміст відеозапису та його підпис у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
У додаткових поясненнях захисник ОСОБА_1 зазначає, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння, особі, яка підлягає огляду, видається направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначаються підстави такого огляду, якими, в свою чергу, є одна чи кілька ознак сп`яніння, визначених у п. 3 вищевказаної Інструкції (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці). 
Однак матеріали справи свідчать, що направлення на проведення огляду на стан сп`яніння було видано о 20:28 год 07 серпня 2026 року, однак перегляд відеозапису свідчить, що таке направлення тоді не видавалось. При цьому огляд на стан сп`яніння проведений в 20:26 тобто до видачі направлення. 
Також працівниками поліції не у повному обсязі було роз`яснено право ОСОБА_1 на проведення огляду у медичному закладі. 
Після складання протоколу він звернувся до них з проханням провести повторний огляд у медичному закладі, однак працівники поліції у проведенні його відмовили. 
Крім того, прошу звернути увагу, що у направленні на огляд водія до медичного закладу працівником поліції було зазначено: «особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив …….» однак, ніхто в той день гр. ОСОБА_1 до медичного закладу не доставляв.
Такі доводи є безпідставними, оскільки згідно із вимогами Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки із застосуванням Драгеру, на що ОСОБА_1 погодився. Незгоди із результатами огляду ОСОБА_1 не висловлював, від проходження огляду у лікарні відмовився, що зафіксовано на відеозаписі о 20 год 26 хв. 
При цьому суд зауважує, що направлення на огляд до медичного закладу не видається особі на руки, а вручається поліцейським лікарю у разі огляду особи у лікарні.
На відеозаписі не зафіксовано висловлення ОСОБА_1 бажання пройти повторний огляд у медичному закладі у зв`язку із незгодою із результатами огляду, проведеного на місці. 
Ймовірне прохання ОСОБА_1 провести повторний огляд у медичному закладі після складення протоколу не має жодного правового значення.
Решта доводів не впливають на правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 .
У рішенні по справі «О’ Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 07 серпня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду В. В. Оніщук