ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 921/110/23(921/718/23)	

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя Желік М.Б. 
судді Галушко Н.А.
Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіерра» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Демчана О.І. від 04.05.2026 (вх. №01-05/1369/26 від 05.05.2026)
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2026 (повне рішення складено 14.04.2026, суддя Руденко О.В.)
у справі: №921/110/23 (921/718/23)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІЕРРА» 
до відповідача:  ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості в сумі 50 000,00 грн за договором про надання поворотної фінансової допомоги б/н від 16.02.2021
в межах справи №921/110/23 
про банкрутство ТзОВ «ТІЕРРА»

за участю представників:
від позивача: адвокат Марчук Г.В. (в режимі відеоконференції);
від відповідача: адвокат Качур С.В. (в режимі відеоконференції);

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2026 у справі №921/110/23 (921/718/23) та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТІЕРРА” 50 000,00 грн. заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги б/н від 16.02.2021.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 05.05.2026 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Галушко Н.А., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 (із врахуванням ухвали від 12.05.2026 про виправлення описки в зазначенні номеру справи) відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для надання відзиву до 29.05.2026, призначено розгляд справи на 03.06.2026.
28.05.2026 відповідач подав суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№01-04/4528/26).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 задоволено клопотання відповідача про участь представника у справі в режимі відеоконференції.
В судовому засіданні 03.06.2026 представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, надав суду пояснення щодо викладених в ній доводів, просив оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, надавши суду свої пояснення, просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши пояснення представників, після судових дебатів, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та в порядку, визначеному у ст.219 ГПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 10.06.2026.
В судовому засіданні 10.06.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід скасувати з прийняттям нового судового рішення, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст позовних вимог, заперечень відповідача та рішення суду першої інстанції.

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/110/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіерра» (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, 14, код 42486103).
Так, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2023 відкрито провадження у справі №921/110/23 про банкрутство ТзОВ «Тіерра», введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2023 у справі №921/110/23 припинено повноваження керівника ТзОВ «Тіерра» громадянина України ОСОБА_2 та покладено виконання обов`язків керівника боржника на розпорядника майна – арбітражного керуючого Демчана О.І.
Постановою Господарського суду Тернопільської області від 25.06.2024 у справі №921/110/23 ТзОВ «Тіерра» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.
24.10.2023 ТзОВ «Тіерра» в особі розпорядника майна (особи, на яку покладено виконання обов`язків керівника боржника) арбітражного керуючого Демчана О.І. в межах справи про банкрутство звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів в розмірі 50 000,00 грн. заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 16.02.2021.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в ході здійснення процедури розпорядження майном з виписки по рахунку боржника, відкритому в АТ КБ «Приватбанк» було встановлено, що 16.02.2021 ТзОВ «Тіерра» перерахувало на банківську картку відповідачки грошові кошти на загальну суму 50 000,00 грн. з призначеннями платежу «надання поворотної фінансової допомоги згідно з договором від 16.02.2021».
За результатами аналізу виписок по усіх рахунках, які мав боржник в банківських установах в період з дати здійснення зазначених платежів по дату видачі таких виписок (травень 2023 року), доказів повернення наданої поворотної фінансової допомоги арбітражний керуючий не виявив.
У відповідь на вимогу розпорядника майна повернути кошти відповідачка листом від 29.09.2023 повідомила, що дійсно отримала відповідно до умов договору про надання поворотної фінансової допомоги від 16.02.2021 кошти в розмірі 50 000,00 грн та надала квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 03.10.2022 на як підтвердження повернення коштів готівкою.
Проте, з виписок по рахунках боржника виявлено відсутність будь-яких операцій із зарахування готівкових коштів на рахунки боржника і відсутність будь-якого руху коштів по рахунках після вересня 2022 року, відтак за доводами позивача надана відповідачкою квитанція до прибуткового касового ордера не підтверджує факту повернення отриманих коштів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.10.2023 відкрито провадження у справі №921/110/23 (921/718/23).
Після відкриття провадження сторона відповідачки повідомила суд, що ОСОБА_1 15.03.2022 перетнула державний кордон України та станом на час розгляду справи перебуває поза межами України, доступу до її квартири ні у кого немає, тому щодо наявності оригіналу або копії договору про надання поворотної фінансової допомоги від 16.02.2021 її представнику невідомо.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідачки зазначав, що учасниками договірних відносин було погоджено повернення фінансової допомоги, як шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача, так і внесення грошових коштів в касу товариства, відтак, погашення спірного боргу відбулося шляхом внесення коштів в касу позивача, що засвідчується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордера.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи, стверджуючи, що у 4 кварталі 2022 року в товаристві була відсутня посада «Головний бухгалтер», відповідно до даних податкового органу, єдиною особою, яка отримувала в цей період дохід був ОСОБА_3 (керівник), проте підпис на квитанції №1 від 03.10.2022 візуально відрізняється від підписів ОСОБА_3 на інших документах боржника, копії яких вдалось отримати розпоряднику майна. 
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26.02.2024, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.10.2024, позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.04.2024, задоволено клопотання позивача та призначено у справі №921/110/23(921/718/23) судову почеркознавчу та технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:
- Чи виконано підписи в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 03.10.2022 року ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )?;
- Яка абсолютна давність виконання підписів в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 03.10.2022?,
проведення судової експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

У складеному за результатами експертизи висновку експертів Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України №2827/25-34/2828/25-32 від 21.01.2026 на поставлені судом питання, зазначено, що у досліджуваній квитанції прибуткового касового ордеру №1 від 03.10.2022 відсутні ознаки штучного зістарювання документів. Разом з тим, на питання «чи виконано підписи в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» квитанції ОСОБА_4 та «Яка абсолютна давність виконання підписів в графах «Головний бухгалтер» та «Касир», експертами не вирішувалось у зв`язку з відсутністю у розпорядженні порівняльного матеріалу зі зразками колишнього керівника ТзОВ «ТІЕРРА».

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржене рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, керувався такими висновками:
- відсутність тексту договору не свідчить про його недійсність чи нікчемність, адже існування договірних відносин з позики підтверджується поданими позивачем банківськими виписками (ч.1 ст 207 Цивільного кодексу України), за якими поле «призначення платежу» викладено повно, недвозначно та засвідчує зміст правочину, укладеного між сторонами цього спору;
- виписки за рахунками є первинними документами та належними доказами щодо підтвердження надання грошових коштів, факт перерахування грошових коштів позивачем одержувачці позики у сумі 50 000,00 грн останньою не заперечується;
- факт неповернення поворотної фінансової допомоги позикодавцю, відповідачка спростовує долученим до матеріалів справи оригіналом квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 03.10.2022 на 50 000,00 грн.;
- самі лише твердження позивача про те, що надані відповідачкою оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру на загальну суму 50 000,00 грн та заява свідка ОСОБА_4 (колишнього керівника ТзОВ «ТІЕРРА») є належними та недопустимими докази судом оцінюються критично;
- квитанція до прибуткових касового ордеру містить обов`язкові реквізити та підписи, котрі засвідчені печаткою ТзОВ «ТІЕРРА», що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV та п. 25 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (в редакції, що затверджена постановою Правління НБУ від 29 грудня 2017 року № 148);
- матеріали справи не містять доказів втрати позивачем печатки та доказів наявності звернення до правоохоронних органів за фактом незаконного її використання;
- неналежне ведення бухгалтерського чи податкового обліку позивачем, як і не передача його посадовими особами арбітражному керуючому документів, як то касової книги та відривної частини касових ордерів, свідчить лише про протиправні дії боржника та його посадових осіб, та жодним чином не спростовує договірних відносин між учасниками цього спору, та проведення ними господарських операцій на їх виконання;
- в межах цієї справи відповідачем надано копію заяви свідка ОСОБА_3 (засвідчену приватним нотаріусом Захарків Т.Б.), який підтвердив про свою обізнаність із змістом ст. 384 КК України щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань, та засвідчив факт повернення готівкою коштів в касу ТзОВ «ТІЕРРА» на виконання умов договору про надання поворотної фінансової допомоги від імені ОСОБА_1 її близьким родичем;
- у спірних правовідносинах факт повернення коштів відображено у первинному документі - квитанції до прибуткового касового ордеру, натомість, у своїх показах свідком надані відомості щодо осіб, які повертали кошти (близький родич від імені ОСОБА_1 ), їх приймали в касу Товариства, оформляли та підписували квитанцію до касового ордера (директор ТзОВ «ТІЕРРА» ОСОБА_3 ); це повідомлення відповідає приписам частини 1 статті 87 ГПК України, викладені у ньому обставини мають значення для справи та приймаються до уваги судом при вирішенні цього спору;
- в матеріалах справи відсутні докази притягнення свідка до кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань;
- відповідачка довела факт передачі від її імені готівкових коштів в касу ТзОВ «ТІЕРРА» в сумі 50 00000 грн., натомість, позивач не подав доказів на спростування обставин щодо неотримання відповідних коштів.

Узагальнені доводи апелянта (позивача) та заперечення відповідача.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржене рішення прийнято із неповним встановленням обставин справи та неправильною оцінкою доказів та неправильним застосуванням норм матеріального права, на підтвердження чого апелянт покликається на такі доводи:
- суд не врахував, що квитанція до прибуткового касового ордера не є належним і допустимим доказом повернення отриманої ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги;
- у випадку реального внесення ОСОБА_1 готівкових коштів в касу ТзОВ «ТІЕРРА», такі кошти мали бути здані до відповідної фінансової установи уповноваженою особою боржника для зарахування на один з відкритих підприємством рахунків не пізніше ніж на наступний день після отримання коштів від відповідача;
- відповідно до виписок по всіх рахунках ТзОВ «ТІЕРРА», відкритих на той час (рахунки в АТ КБ «Приватбанк», АТ «КОМІНБАНК» та АТ «РВС Банк»), будь-які операції із зарахування власних (готівкових) коштів боржника на його рахунки у період з 01.01.2019 до 15.05.2023 не здійснювались, останній рух коштів по рахунках відображено за вересень 2022 року, тобто до заявленої відповідачем дати здійснення оплати;
- Верховний Суд у постанові від 15.03.2018 у справі №906/1765/15 підтвердив висновок, що відсутність у виписках по рахунках боржника у банківських установах відомостей щодо зарахування готівкових коштів на такі рахунки є доказом нездійснення відповідних оплат;
- долучена ОСОБА_1 до листа-відповіді на вимогу від 29.09.2023 квитанція до прибуткового касового ордеру №1 від 03.10.2022 жодним чином не доводять сплату відповідачем заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 16.02.2021, відповідно заборгованість за вказаним договором останньою в повному обсязі не погашено;
- як виявлено з долучених до відзиву ОСОБА_1 на позовну заяву від 22.11.2023 документів, а саме – копії закордонного паспорту відповідача та посвідки на постійне проживання (наявні в матеріалах справи), та що не заперечується самим відповідачем, остання виїхала з території України 15.03.2022 через пункт пропуску Вишнє Німецьке, та з того часу принаймні до 22.11.2023 на територію України не поверталась. В той же час, відповідно до прибуткового касового ордеру №1 від 03.10.2022, в графі «Прийнято від» зазначена особисто відповідач - ОСОБА_1 ;
- висновок суду першої інстанції щодо наявності у квитанції до прибуткового касового ордеру всіх передбачених чинним законодавством реквізитів не відповідає встановленим обставинам справи, оскільки в квитанції до прибуткового касового ордеру чітко вказано, що кошти в касу підприємства, нібито, вносились саме Бей Богданою Михайлівною, в той час як остання фізично не могла вчинити такі дії, так як перебувала закордоном, при цьому будь-яка згадка у відповідній квитанції про внесення коштів в касу іншою особою в інтересах відповідача відсутня, аналогічно як і відсутні будь-які документи (довіреність, доручення, ордер), які підтверджували б наявність у будь-якої особи повноважень на вчинення таких дій від імені та в інтересах ОСОБА_1 ;
- висновок суду першої інстанції про те, що кошти повернуто в касу підприємства близьким родичем ОСОБА_1 зроблено не на підставі первинного документу – квитанції до прибуткового касового ордеру, який таких відомостей не містить, а на підставі заяви свідка ОСОБА_3 , що свідчить про порушення судом норм ч.2 ст.87 та ч.1 ст.77 ГПК України, що в свою чергу є підставою для скасування відповідного судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки наводить такі аргументи на спростування доводів апелянта:
- на підтвердження того, що Бей Б.М. повернуто отриману поворотну фінансову допомогу, а в розумінні статей 202 ГК України та 599 ЦК України - самого виконання зобов`язанння за Договором, відповідачкою до листа-відповіді долучено копію квитанції до касового ордеру, тобто внесення вказаних коштів саме у касу позивача. (вказані документи додано ТзОВ “ТІЕРРА” до позовної заяви);
- про факт отримання та повернення коштів можуть свідчити також прибуткові та видаткові касові ордери в разі внесення грошей до каси підприємства (висновок, викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 169/506/17, від 12.04.2022 у справі № 191/4508/19);
- в постанові від 18.09.2025 у справі №921/110/23(921/93/24), в якій позивачем є ТзОВ «Тіерра» і аналогічними є обставини справи, Верховний Суд зазначив, що позиція відповідача у справі, за умови надання оригіналів квитанцій до прибуткових касових ордерів про внесення в касу товариства, є належним підтвердження факту виконання ним умов договорів про надання поворотної фінансової допомоги;
- те, що підприємство неналежним чином проводило бухгалтерський облік, це не нівелює виконання відповідачем своїх обов`язків щодо внесення коштів у касу підприємства;
- задля спростування доводів сторони позивача, ОСОБА_1 отримано від колишнього керівника ТзОВ “ТІЕРРА” - Проня Д. нотаріально завірену копію заяви свідка, де він підтвердив, що кошти від імені Бей Богдани Михайлівни дійсно поверталися в касу ТзОВ “ТІЕРРА” іншою особою - близьким родичем, а також те, що Пронь Д.Т. особисто приймав готівку, видавав (заповняв, оформляв) та власноруч підписував квитанцію до прибуткового касового ордеру;
- оформлення прибуткового касового ордеру як первинного документу, який підтверджує приймання готівки в касу підприємства та складання на підтвердження такого факту квитанції обов`язковими реквізитами передбачає, зокрема, наявність підпису особи, уповноваженої на їх складання та видачу відповідно, а квитанція до прибуткового касового ордеру - також засвідчення її відбитком печатки цього підприємства (висновок, викладений у постанові Верховного суду від 25.08.2022 у справі № 914/2197/18);
- недоліки відображення (не відображення) підприємством (стороною договору) касових операцій з надходження готівки до каси підприємства у його бухгалтерському обліку, в тому числі щодо фіксування факту здійснення такої операції, не є безумовним підтвердженням факту невнесення особою (контрагентом) коштів до каси такого підприємства, що узгоджується з висновками Верховного суду у постанові від 25.08.2022 у справі № 914/2197/18;
- у постанові Великої Палати Верховного суду від 25.05.2021 у справі № 522/9893/17 зазначено, що недотримання і порушення правових норм не може нести будь-яких негативних наслідків для особи, яка такого порушення не вчиняла, оскільки таке застосування норм права було б порушенням принципу розумності, добросовісності та справедливості (стаття 3 ЦК України);
- доводи апеляційної скарги фактично зводяться виключно до припущень про неналежне ведення бухгалтерського обліку самим ТОВ “ТІЕРРА” та відсутності окремих внутрішніх бухгалтерських документів у розпорядника майна, що, як вже зазначено вище та підтверджено сталою практикою Верховного Суду, не може покладати негативні наслідки на контрагента товариства, який належним чином виконав свої зобов`язання;
- апелянт не подав жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував факт внесення коштів до каси ТзОВ “ТІЕРРА”, недійсність квитанції до прибуткового касового ордеру чи підроблення підписів/печатки на вказаному документі;
- безпідставними є посилання апелянта на те, що печатки та штампи ТОВ “ТІЕРРА” є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, а колишні керівники товариства не передали документацію, печатки та штампи арбітражному керуючому, адже станом на час розгляду справи відсутні будь-які судові рішення, які б встановлювали факт незаконного використання печаток ТОВ “ТІЕРРА”, факт їх втрати, викрадення.

Фактичні обставини справи, встановлені за результатами оцінки доказів.

З доданих до позовної заяви відомостей з виписки по особовому рахунку ТзОВ «ТІЕРРА» слідує, що позивач перерахував відповідачці кошти в розмірі 50 000,00 грн, на підставі договору поворотної фінансової допомоги від 16.02.2021.
Копії договору матеріали справи не містять.
За результатами проведеного аналізу виписок по всіх рахунках, які мало ТзОВ «ТІЕРРА» в банківських установах у період з дати здійснення зазначеного платежу по травень 2023 року, розпорядник майна не виявив доказів повернення наданої товариством поворотної фінансової допомоги.
У відповідь на вимогу позивача №02-115/66 від 06.09.2023 ОСОБА_1 листом від 29.09.2023 повідомила арбітражного керуючого Демчана О.І. те, що вона дійсно отримала кошти в розмірі 50 000, 00 грн. від ТзОВ «ТІЕРРА», однак повернула такі кошти в повному обсязі, на підтвердження чого, долучила до листа копію квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 03.10.2022.
У квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 03.10.2022 зазначено, що готівку прийнято від Бей Богдани Михайлівни, у графах «головний бухгалтер» та «касир» проставлено однакові підписи та проставлено печатку ТзОВ «Тіерра», але відсутні прізвище та ініціали особи, яка ставила підпис.
До позовної заяви додано копію опису вкладення до цінного листа та копію поштового конверта, на якому адресантом вказано ОСОБА_1 . м.Тернопіль.
Також до позовної заяви долучено копію закордонного паспорта громадянки України ОСОБА_1 з відміткою про перетин державного кордону в пункті пропуску Ужгород-Вишнє Німецьке 15.03.2022.
Позивач посилаючись на банківські виписки із власних рахунків зазначає, що будь - яких операцій із зарахування готівкових коштів на рахунки ТОВ «ТІЕРРА» у період з 01.01.2019 до 15.05.2023 не здійснювались та стверджує, що фінансова допомога відповідачкою не повернута. Тому позикодавець звернувся за захистом своїх прав до суду. 

Відповідачка подала до матеріалів справи засвідчену нотаріально заяву свідка:
- ОСОБА_3 від 01.04.2024 про те, що він перебував на посаді директора ТзОВ «Тіерра» з 08.10.2021 до 16.11.2022, ОСОБА_1 дійсно повернула готівкою кошти в касу ТзОВ «Тіерра» на виконання умов договору про надання поворотної фінансової допомоги, засвідчує той факт, що готівку від імені ОСОБА_1 повернула інша особа, наскільки він пригадує близький родич, він особисто приймав готівку та видавав (заповняв, оформляв) та власноруч підписував квитанції до прибуткових касових ордерів, зі змістом ст.384 Кримінального кодексу України щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань обізнаний.
Позивач долучив до матеріалів справи вирок суду щодо ОСОБА_3 у справі №607/2545/20 від 27.02.2021 за вчинення крадіжки телефону, та постанову ВП №73067641 від 19.10.2023 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Тернопільської області №921/110/23 від 21.07.2023, яким зобов`язано Білика ОВ. Передати Демчану О.І. бухгалтерську та іншу документацію ТзОВ «Тіерра», його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності.
У складеному за результатами експертизи висновку експертів Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України №2827/25-34/2828/25-32 від 21.01.2026 на поставлені судом питання, зазначено, що у досліджуваній квитанції прибуткового касового ордеру №1 від 03.10.2022 відсутні ознаки штучного зістарювання документів. Разом з тим, на питання «чи виконано підписи в графах «Головний бухгалтер» та «Касир» квитанції ОСОБА_4 та «Яка абсолютна давність виконання підписів в графах «Головний бухгалтер» та «Касир», експертами не вирішувалось у зв`язку з відсутністю у розпорядженні порівняльного матеріалу зі зразками колишнього керівника ТзОВ «ТІЕРРА».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги.
В матеріалах справи відсутній договір від 16.02.2021, що укладений в письмовій формі, однак сторони визнають його укладення та вчинення дій на його виконання, зокрема, з поданої позивачем банківської виписки по рахунку в АТ КБ «Приватбанк» встановлено, що позивач здійснив перерахування коштів в розмірі 50 000,00 грн. на рахунок відповідачки, призначення платежу свідчить, що кошти надано на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги.
Відповідно до ч.1 ст.207 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній станом на 16.02.2021 правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1 ст.1046 ЦК України).
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст.1047 ЦК України).
Положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 525, 526, 599, 610 Цивільного кодексу України).
Позивач 06.09.2023 звернувся до відповідачки з вимогою повернути 50 000,00 грн шляхом перерахування коштів на рахунок позивача.
У відповідь на вимогу відповідачка підтвердила факт отримання коштів, водночас ствердила про повернення поворотної фінансової допомоги шляхом внесення готівкових коштів в касу позивача.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні врахував надані відповідачкою докази, а саме квитанцію до прибуткового касового ордера та заяву свідка, і дійшов висновку, що відповідачка довела факт припинення зобов`язання його належним виконанням.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції і зазначає таке.
Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами та фізичними особами визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 (далі – Положення №148), що підлягає застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням дат квитанцій до прибуткових касових ордерів.
Відповідно до цього Положення №148 касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.
У п.25 Положення №148 передбачено приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства.
До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання.
Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства.
Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.
Касири (особи, які виконують їх функції) під час роботи з готівкою керуються правилами визначення платіжних ознак та обміну банкнот, розмінних та обігових монет національної валюти України.
Відповідно до п.16 Положення №148 суб`єкти господарювання здають готівкову виручку (готівку) для переказу на банківські рахунки суб`єктів господарювання до операторів поштового зв`язку, національних операторів та небанківських установ.
Готівкова виручка (готівка) здається для зарахування на будь-який банківський рахунок суб`єкта господарювання на його вибір.
Відповідно до п.48 Положення №148 установа/підприємство визначає і встановлює за погодженням з банком (у якому відкрито рахунок установи/підприємства, на який зараховуються кошти) строки здавання ним готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках відповідно до таких вимог: 
1) для установ/підприємств, розташованих у населених пунктах, де є банки - щодня (у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас); 
2) для підприємств, у яких час закінчення робочого дня (зміни), установлений правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства України, не дає змогу забезпечити здавання готівкової виручки (готівки) у день її надходження, - наступного за днем надходження готівкової виручки (готівки) до каси дня;
3) для установ/підприємств, розташованих у населених пунктах, де немає банків, - не рідше ніж один раз на п`ять робочих днів.
Відповідно до п.50 Положення №148 установа, підприємство, небанківська установа на підставі цього Положення та з урахуванням особливостей роботи зобов`язані розробити та затвердити внутрішнім документом порядок розрахунку ліміту каси установи, підприємства, небанківської установи та їх відокремлених підрозділів. У розрахунку враховується строк здавання установою, підприємством, небанківською установою готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений договором банківського рахунку та не враховується готівка, унесена через платіжні пристрої, що належать небанківським установам. Ліміт каси установи, підприємства, небанківські установи встановлюють на підставі розрахунку середньоденного надходження готівки до каси або її середньоденної видачі з каси за рішенням керівника установи, підприємства, небанківської установи або уповноваженої ним особи.
Відповідно до п.56 Положення №148 керівники установ/підприємств несуть відповідальність за дотримання вимог цього Положення щодо встановлення ліміту каси та за достовірність відповідних показників, зазначених у розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі.
З наведених норм випливає, що в посадових осіб ТзОВ «Тіерра» був обов`язок в разі внесення готівкових коштів в касу підприємства не пізніше наступного дня внести ці кошти на банківський рахунок товариства, однак за квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 03.10.2022 не було виконано такого обов`язку.
Окрім невнесення готівкових коштів, про повернення яких стверджує відповідачка, на банківський рахунок товариства, квитанція до прибуткового касового ордеру містить недоліки.
Так, відповідно до п.32 Положення №148 прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості заповнюються бухгалтером (відповідальною особою установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) у будь-який спосіб, який забезпечив би належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну. У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, які вносять або одержують готівку, забороняється. Приймання і видача готівки за касовими ордерами проводиться тільки в день їх складання. Виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняються.
Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній з урахуванням дати видачі квитанцій до прибуткових касових ордерів) первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: 
назву документа (форми); дату складання; 
назву підприємства, від імені якого складено документ; 
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. 
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Як встановлено з матеріалів справи, у квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 03.10.2022 зазначено, що готівку прийнято від ОСОБА_1 .
Водночас, з матеріалів справи встановлено та не заперечується відповідачкою те, що 03.10.2022 ОСОБА_1 перебувала за межами України, а керівник ТзОВ «Тіерра» станом на 03.10.2022 у нотаріально засвідченій заяві свідка повідомив, що готівкові кошти в касу підприємства повернула інша особа, як він пригадує – близький родич відповідачки. Цю обставину визнає також представник позивачки.
Відтак зазначені в квитанції до прибуткового касового ордера відомості про особу платника не дають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, що є істотним недоліком первинного документа.
Також, у квитанції у графах «головний бухгалтер» та «касир» проставлено однакові підписи та проставлено печатку ТзОВ «Тіерра», але відсутні прізвище та ініціали особи, яка ставила підпис.
Суд першої інстанції врахував те, що квитанція скріплена печаткою ТзОВ «Тіерра», однак з матеріалів справи встановлено, що з 2023 року підприємство перебуває в процедурах банкрутства, розпоряднику майна не було передано бухгалтерської та іншої документації, печаток та штампів банкрута, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2023 у справі №921/110/23 керівника боржника ОСОБА_2 усунуто від виконання повноважень керівника боржника у зв`язку з перешкоджанням діяльності розпоряднику майна, зобов`язано ОСОБА_2 передати арбітражному керуючому Демчану О.І. печатки, штампи, документацію, матеріальні та інші цінності боржника, за фактом невиконання цієї ухвали здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №12024243000003610.
Таким чином, доречними є доводи апелянта про те, що станом на момент подачі відповідачкою квитанції до прибуткового касового ордера печатка ТзОВ «Тіерра» перебувала в колишніх посадових осіб боржника, що в сукупності з іншими недоліками наданих доказів, дає підстави для обґрунтованого сумніву в достовірності доказів.
Відповідно до ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Щодо заяви свідка ОСОБА_3 про те, що він в період перебування на посаді директора ТзОВ «Тіерра» особисто приймав готівку від відповідачки, слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.
Водночас, доводи апелянта про те, що в матеріалах справи наявні вироки суду про засудження ОСОБА_3 за вчинення крадіжок слід відхилити, оскільки такі відомості не свідчать про наявність підстав, передбачених у ст.67 ГПК України, як перешкоди у можливості допиту свідка.
Колегія суддів погоджується з доводами про те, що фізична особа, як передала в касу підприємства готівкові кошти, не може нести відповідальність за наступні дії посадових осіб цього підприємства щодо невиконання їх обов`язку внести кошти на банківський рахунок чи за недоліки у оформленні первинних документів юридичної особи, разом з тим, за результатами оцінки належності, допустимості, достовірності кожного з наявних у справі доказів окремо, а також їх вірогідності і взаємного зв`язку у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що факт реального повернення позичальником отриманої фінансової допомоги шляхом внесення грошових коштів в касу позикодавця не підтверджено.
Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів повернення позивачу грошової суми у розмірі 50 000, 00 грн., обставини наявності заборгованості у відповідача перед позивачем у заявленому до стягнення розмірі не спростовані.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Загальні висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п.2, п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіерра» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Демчана О.І. слід задовольнити, рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2026 у справі №921/110/23 (921/718/23) скасувати та прийняти нове рішення, яким позов ліквідатора про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги – задовольнити в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягав до сплати судовий збір в загальному розмірі 5 904,80 грн. Вказаний судовий збір за результатами розгляду справи покладається на відповідача і підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіерра» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Демчана О.І. від 04.05.2026 (вх. №01-05/1369/26 від 05.05.2026) – задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2026 у справі №№921/110/23 (921/718/23) скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІЕРРА» - задовольнити.
Судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги – покласти на відповідача.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІЕРРА» (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, буд. 14, код 42486103) 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. заборгованості, 5 904,80 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот чотири гривні вісімдесят копійок) – витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
3. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 26.06.2026.

Головуючий суддя Желік М.Б. 

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.