Справа № 724/1264/26 	
Провадження № 2/724/733/26	

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

26 червня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Гураль Л.Л.,
за участі секретаря судового засідання: Шуть Х.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. 
До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що 31.10.2019 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 2154583, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн. Відповідач ознайомлений із ставкою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису. 
ТОВ «Мілоан» умови кредиту виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит. Відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору. 
20.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 47-МЛ, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги до відповідача. 
Відповідно до умов договору відбулося відступлення права вимоги та ТОВ «ФК Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №2154583 від 31.10.2019 року на загальну суму 15406,26 гривень.
01.04.2026 року відповідачу було надіслано Претензію про погашення кредитної заборгованості, яка залишена без задоволення.
На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредит – Капітал» заборгованість за кредитним договором №2154583 від 21.10.2019 року у розмірі 15406,26 грн., яка складається із 5001,80грн., - заборгованість за тілом кредиту, 7504,5 грн., - прострочена заборгованість за відсотками та 2899,96 грн. – заборгованість по штрафах/пені.
ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 06.05.2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було надіслано на адресу відповідача, але до суду повернувся конверт із вкладенням але до суду повернувся конверт із вкладенням, з підстав відсутності одержувача за вказаною адресою.
Пунктом 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України).
Враховуючи вищенаведене, судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, а тому останній вважається таким, що належно повідомлений про розгляд справи судом. 
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Так, судом встановлено, що 21.10.2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2154583. Договір підписано шляхом накладання електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора W20509. Кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит, а останній зобов`язався повернути його та сплатити відсотки за користування ним (п.1.1. договору):
- сторони погодили суму кредиту 6000,00 грн. (п.1.2); 
- строк кредитування 15днів (п.1.3); 
- термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – 15.11.2019р. (п. 1.4.);
- стандартна процентна ставка -2,50 % в день (п.1.6);
- знижена процентна ставка – 0,01% в день (п.1.5.2);
- тип процентної ставки – фіксована (п.1.5.2); 
- кредитні кошти надаються позичальнику на рахунок НОМЕР_1 . 
До кредитного договору сторони підписали графік розрахунків, де погодили суму кредиту – 6000,00 грн., проценти – 9,00 грн. та кінцеву дату повернення кредиту – 15.11.2019р.
ТОВ «Мілоан» надає довідку якою підтверджує ідентифікацію ОСОБА_1 . 
Згідно платіжного доручення №2860317 від 31.10.2019 року ОСОБА_1 було перераховано суму грошових коштів в розмірі 6000,00 грн. згідно договору 2154583.
На виконання ухвали про витребування доказів, АТ «ПриватБанк» надано витребувані докази та повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) було емітовано карту № НОМЕР_3 та 31.10.2019 року відбулось зарахування коштів всумі 6000,00 грн.
Зі змісту Відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що 31.10.2019р. надано кредит в сумі 6000,00 грн. Починаючи з 01.11.2019р. до 05.02.2020р. відбувалося нарахування процентів. Також вбачається, що відповідачу були нараховані проценти за період з 01.11.2019р. по 14.11.2019р. в сумі 9,00 грн., які були сплачені 15.11.2019р. Крім того, відповідачем 18.11.2019р. було здійснено погашення тіла кредиту в сумі 998,20 грн. 
Згідно Виписки з особового рахунку за кредитним договором №2154583 від 31.10.2019 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем станом на 14.04.2026 року складає 15406,26 грн., з яких: 5001,80 грн. – заборгованість за сумою кредиту, 7504,50 грн. – заборгованість за відсотками та 2899,96 грн. – заборгованість за штрафами/ пенею.
20.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит - Капітал» укладено договір факторингу № 47-МЛ. 
Відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 також підтверджується актом прийому передачі реєстру боржників, платіжною інструкцією, витягом з реєстру боржників .
Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №47-МЛ від 20.02.2020 ТОВ ФК «Кредит - Капітал» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №2154583 від 31.10.2019 на загальну суму 15406,26 грн., з яких 5001,80 грн. – залишок по тілу кредиту, 7504,50 грн. – проценти та 2899,96 грн.- заборгованість по штрафах/пені.
01.04.2026 року за вих. № 19508839/883 відповідачу було надіслано Претензію про погашення кредитної заборгованості, яка залишена без відповіді та задоволення.
ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді.
Як встановлено судом, 31.10.2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2154583 в електронній формі, шляхом підписання такого за допомогою одноразового ідентифікатора W20509.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже судом встановлено, що вказаний кредитний договір №2154583 було укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором W20509. Зазначені обставини відповідачем не спростовані.
Щодо відступлення права вимоги.
Стаття 512 ЦК України вказує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2023 року у справі №206/4841/20 вкотре наголосила на сформульованій правовій позиції, що надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, можуть лише спеціалізовані установи, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором має відповідати положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.
Відступлення права вимоги за кредитним договором №2154583 від 31.10.2019р. на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідає положенням ч.3 ст.512 та ст.1054 ЦК України, як такі, що мали характерні ознаки спеціального суб`єкту, а саме як фінансова установа.
Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2154583 від 31.10.2019р. 
У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 допустив заборгованість за кредитом.
Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5001,80 грн., яка не була повернута у строки визначені кредитним договором.
Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами.
Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору передбачено проценти за користування кредитом: 9,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
При цьому, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 15 днів з 31 жовтня 2019 року. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 15 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 15 днів.
Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 9,00 грн. (п. 1.5.2), такий же розмір процентів погоджено в графіку платежів. Саме в такому розмірі і були сплачені відсотки відповідачем 15.11.2019р., тобто в кінцеву дату повернення кредиту.
Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідно до п. 1.4 кредитного договору термін повернення кредиту визначено 15.11.2019 року, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 15.11.2019 року по 05.02.2020 року відсутні.
Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за договором №2154583 від 31.10.2019р. був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3. договору з укладенням угоди про це, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), тому строк кредитування становив 15 днів.
Отже, продовження нарахування процентів після закінчення строку кредитного договору є неправомірним.
За таких обставин, враховуючи сплату 15.11.2019р. відповідачем процентів в сумі 9,00 грн. позовні вимоги щодо стягнення процентів задоволенню не підлягають. 
Вимог про стягнення відсотків у відповідності до статті 625 ЦК України позивачем не заявлено.
Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій.
Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався.
Умовами кредитного договору встановлено сплату штрафу, у разі невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом.
Враховуючи те, що вищенаведеними нормами ЦК України передбачено звільнення позичальника від сплати неустойки, а тому нарахований позивачем штраф в розмірі 2899,96 грн., суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу/пені за кредитним договором від 31.10.2019 року в сумі 2899,96 грн. є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають.
Враховуючи вище викладене суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позові вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 5001,80 грн., з яких 5001,80 грн. – тіло кредиту. В частині стягнення заборгованості за процентами в сумі 7504,50грн. та штрафах/пені в сумі 2899,96 грн. відмовити.
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
Щодо стягнення судових витрат зі сплати судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи те, що позов задоволено судом частково, а саме 32,47 % з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 864,48 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» в позовній заяві просило стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн.
В обґрунтування даної суми до позовної заяви додано: 
- договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025р., укладений між ТОВ « ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»;
- ордер на надання правничої допомоги ТОВ ФК «Кредит-Капітал» адвокатом Усенко М.І;
- акт наданих послуг №21786 від 14.04.2026р. сума яких складає 8000,00 грн.;
- детальний обсяг наданих послуг до акту №Д/21786 за договором про надання правової допомоги де визначено обсяг наданих послуг та час їх виконання.
За статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року в справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.
Разом з тим, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» задоволено частково, а тому з відповідача підлягає стягненню сума витрат на професійну правову допомогу в розмірі 2597,60 грн.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» (зареєстроване місце знаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, Львівська область, код ЄДРПОУ 41557199, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) суму основного боргу за кредитним договором №2154583 від 31.10.2019р. в розмірі 5001,80 грн. (п`ять тисяч одна гривня 80 коп).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» (зареєстроване місце знаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, Львівська область, код ЄДРПОУ 41557199, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) судовий збір у розмірі 864,48 грн. (вісімсот шістдесят чотири гривні 48 коп.), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2597,60 грн. (дві тисячі п`ятсот дев`яносто сім гривень 60 коп.).
В решті частині позову про стягнення заборгованості за процентами в сумі 7504,50грн. та штрафах/пені в сумі 2899,96 грн. - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», зареєстроване місце знаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, Львівська область, код ЄДРПОУ 41557199.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Повне рішення складено 26 червня 2026 року.

Суддя: 	Лілія ГУРАЛЬ