Провадження № 2-др/470/4/26
Справа № 470/69/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року с-ще Березнегувате 
Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого: судді Лусти С.А.,
за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,
розглянувши заяву ТОВ «Іннова-Нова» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2026 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги позивача було задоволено частково, стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання грошових коштів у кредит № 8141690525 від 12 травня 2025 року, станом на 20 січня 2026 року, в розмірі 12757,68 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят сім грн. 68 коп.) грн., з яких: 5850,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6907,68 грн. заборгованість за відсотками.
В позовній заяві позивач зазначав, що очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом даної справи, в розмірі 5000,00 грн. та документальне підтвердження тому буде надано суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення протягом 5 днів після його ухвалення.
03 червня 2026 року на адресу суду від представника позивача Андрущенка М.В. надійшла заява про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 2550,00 грн. До даної заяви було долучено копію договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06 травня 2025 року, заявку про надання послуг №2402108620 від 12 серпня 2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг №2402108620 від 02 червня 2026 року та платіжну інструкцію про сплату коштів за правничу допомогу від 02 червня 2026 року. 
Сторони в судове засідання не викликалися, у відповідності до ч.3 ст.270 ЦПК України, тому у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), де Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт перший частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Так у даній справі інтереси позивача представляв адвокат Андрущенко М.В. на підставі договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року (а.с.40-44).
До позовної заяви позивач долучив копію договору про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року, а до заяви про стягнення з відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги, крім договору, долучив заявку про надання послуг №2402108620 від 12 серпня 2025 року, на суму 5000,00 грн., акт приймання-передачі наданих послуг №2402108620 від 02 червня 2026 року, на суму 2550,00 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог) та платіжну інструкцію про сплату коштів за правничу допомогу від 02 червня 2026 року, в розмірі 2550,00 грн.( а.с.112-118).
З огляду на викладене, враховуючи, доведеність позивачем розміру понесених витрат на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, відсутність клопотання відповідачки про зменшення розміру вказаних витрат через їх неспівмірність, суд дійшов висновку, що заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу, в розмірі 2550,00 грн. є обгрунтованими.
За вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.
За такого, суд дійшов висновку про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Іннова-Нова» понесені ним витрати на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 2550,00 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ «Іннова-Нова» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №470/69/26 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнути з ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», код ЄДРПОУ 44127243, витрати на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 2550,00 грн.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст додаткового рішення складено 10 червня 2026 року.

Суддя С. А. Луста