ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року	Львів	Справа № 140/1680/25 пров. № А/857/24500/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І.М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року (головуючий суддя Денисюк Р.С., м. Луцьк) у справі № 140/1680/25 за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.09.2024 № 0245440705.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що особою яка здійснила розрахунок, при прийманні від покупця готівкових коштів за місцем реалізації товарів, розрахункова операція не була проведена через зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу програмний реєстратор розрахункових операцій, розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції не створено та в обов`язковому порядку покупцю не надано (у паперовій та/або електронній формі) одразу після покупки. Також вказує, що ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР. Наголошує, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області під час перевірки було встановлено факт неведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, а саме, на початок проведення перевірки не було надано документів, що підтверджують облік та походження товарів на загальну суму 299 199,00 гривень.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що надані контролюючому органу договір комісії та акти приймання-передачі товарів містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару, дати проведення операції (передання товарів, зазначених в акті приймання-передачі товарів до Договору комісії), найменування, кількість та вартість товару, а також найменування, кількість та вартість кожної окремої одиниці товару, оскільки чітко зазначені в актах приймання-передачі товарів до договору. Вважає, що невзяття до уваги контролюючим органом первинних документів, наданих платником в ході проведення перевірки, з підстав їх невідповідності, не свідчить про їх не надання.
Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на підставі наказу від 26.07.2024 №1855-п (а.с. 47) Головним управлінням ДПС в Рівненській області була проведена фактична перевірка господарської одиниці позивача, а саме: магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.
За результатами перевірки складений акт перевірки від 08.08.2024 №12088/Ж5/17-00-07-05-17/3365608291 (а.с. 51-52), у висновках якого контролюючий орган вказав на порушення суб`єктом господарювання вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.
В пункті 2.2.20 акту перевірки зазначено, що перед початком перевірки в даній господарській одиниці придбано кабель живлення “Apple 5 W “ USB” в кількості 1 шт. по ціні 649,00 грн. та кабель “Peоove Flex Metal” по ціні 349,00 грн., на загальну суму 998,00 грн. При цьому, сума покупки не проведена через РРО, фіскальний чек не роздруковано та не видано. Після того як була розпочата перевірка, продавцем було проведено операцію покупки через РРО, роздруковано та надано фіскальний чек. На початок проведення перевірки було надано договір комісії № 30-12-07-24АО від 12.07.2024, згідно якого ФОП ОСОБА_1 є комісіонером, а ФОП ОСОБА_2 – комітентом; акти приймання-передачі товарів до договору комісії від 22.07.2024, від 29.07.2024, форму обліку товарних запасів на загальну суму 299199,00 грн. Таким чином, суб`єктом господарювання не забезпечено ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на суму 299199,00 грн, чим порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР.
Позивачем до Головного управління ДПС у Волинській області 26.11.2024 було подано скаргу стосовно ненадіслання акту перевірки та податкових повідомлень-рішень (а.с. 29), за результатами розгляду якої ГУ ДПС у Волинській області листом від 24.12.2024 № 19684/6/03-20-07-05-06 надіслано копію акту фактичної перевірки та повідомлено позивача про те, ППР, прийняті по суті виявлених порушень за результатами розгляду матеріалів фактичних перевірок у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, були надіслані платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.18). 
На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №0245440705 від 06.09.2024, яким за порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР застосовано до підприємця штрафні санкції на суму 300197,00 грн (а.с. 68).
Відповідно до розрахунку штрафних санкцій по акту перевірки від 08.08.2024 до позивача застосовано штрафні санкції за такі порушення: непроведення розрахункових операцій через РРО на суму 998,00 грн; неведення обліку товарних запасів на суму 299199,00 грн; ненадання у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки – 1020,00 грн (а.с. 70). 
Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом про його скасування.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент проведення перевірки та здійснення реалізації товару у позивача були наявні первинні документи на їх придбання, що свідчить про їх належний облік.
Також суд першої інстанції вказав, що враховуючи, що позивачем забезпечено проведення розрахункової операції з використанням реєстраторів розрахункових операцій на повну суму вартості проданих товарів та видано відповідний розрахунковий документ, то у податкового органу були відсутні законні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій за вказане порушення на суму 998,00 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
У частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи (пункт 80.1 статті 80).
Як вже було встановлено, Головним управлінням ДПС в Рівненській області була проведена фактична перевірка господарської одиниці позивача, а саме: магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, за результатами якої перевірки складений акт перевірки від 08.08.2024 №12088/Ж5/17-00-07-05-17/3365608291, у висновках якого контролюючий орган вказав на порушення суб`єктом господарювання вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулює Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06 липня 1995 року (далі - Закон №265/95-ВР). Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Розділ ІІ Закону №265/95-ВР врегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання. У статті 3, яка міститься у зазначеному розділі, перелічено низку обов`язків, які висуваються законодавцем до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.
Порядок ведення обліку товарних запасів для ФОП, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (далі - Порядок № 496), визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону № 265/95-ВР зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.
Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми ведення обліку товарних запасів (далі - Форма обліку) інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 розділу II Порядку № 496).
Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.
Первинні документи, на підставі яких внесено записи до форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 496, форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.
Приписами пункту 11 Порядку №496 встановлено, що форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).
Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.
Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.
Також згідно з положеннями пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно з пунктом 85.4 ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Статтею 20 Закону № 265/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що облік товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку є обов`язком суб`єкта господарювання відповідно до пункту 12 частини першої статті 3 Закону № 265/95-ВР, а стаття 20 цього Закону передбачає санкцію, що може бути застосована до суб`єкта господарювання в тому випадку, коли ця особа реалізує товари, які не обліковані у встановленому порядку, так і в разі ненадання суб`єктом господарювання під час перевірки документів, що підтверджують облік товарів, які знаходяться у місці продажу/господарському об`єкті.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до акту перевірки контролюючий орган встановив неведення обліку товарних запасів на загальну суму 299199,00 грн., які не підтверджені під час проведення перевірки первинними документами, що підтверджують облік та походження товарів.
Як вбачається із долучених до справи документів, а саме: договору комісії від 12.07.2024 № ЗО-12-07-24ЛО, актів приймання-передачі товарів від 22.07.2024 до договору комісії від 12.07.2024 № ЗО-12-07-24ЛО, від 29.07.2024 до договору комісії від 12.07.2024 № ЗО-12-07-24ЛО, форми ведення обліку товарних запасів (а.с. 19-28) позивачем отримувався за договором комісії товар (мобільні телефони та аксесуари, тощо), який ним реалізовувався у магазині за місцем проведення фактичної перевірки.
Зі змісту акту перевірки від 08.08.2024 №12088/Ж5/17-00-07-05-17/3365608291 можна достовірно встановити, що вказані документи були надані контролюючому органу в ході проведення фактичної перевірки (а.с. 13-14).
У пункті 4.5. акту перевірки вказано, що відповідні документи, які підтверджують, на думку позивача, облік товарів, що реалізуються, було надано під час проведення перевірки.
Наведене спростовує доводи скаржника про відсутність документів щодо обліку товарів на момент проведення фактичної перевірки.
Податковим органом не надано оцінки первинним документам, які були надані під час проведення перевірки, а в ході проведення перевірки констатовано їх відсутність. 
Як слушно зауважено судом першої інстанції, асортимент товару, вказаний в актах приймання-передачі товарів від 22.07.2024 до договору комісії від 12.07.2024 № ЗО-12-07-24ЛО, від 29.07.2024 до договору комісії від 12.07.2024 № ЗО-12-07-24ЛО, відповідає товару, зазначеному контролюючим органом під час проведення перевірки, відносно якого зроблено висновок про неналежний облік.
Отже, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що на момент проведення перевірки та здійснення реалізації товарів у позивача були наявні первинні документи, що свідчить про належний облік товарів.
Ключовим елементом норми пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР (щодо обов`язку суб`єкта господарювання надати облікові документи) та статті 20 цього Закону (щодо відповідальності за ненадання таких документів) є словосполучення "товарні запаси, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу", яке міститься у кожній з цих норм. 
Отже, згідно з нормами пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР платник податків зобов`язаний надати облікові документи лише щодо товарів, які безпосередньо на момент перевірки знаходились у місці продажу, а не за весь період, що охоплений перевіркою.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.12.2023 у справі № 280/1998/23.
Водночас, згідно з додатками до акту перевірки, контролюючий орган врахував вартість товарів, наданих за договорами комісії в сумі 299199,0 грн. 
Суд першої інстанції підставно вказав, що враховуючи, що за змістом статті 20 Закону № 265/95-ВР розрахунок штрафних санкцій здійснюється виходячи з вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку (тобто за обсягами виявленого товару, яке реалізовано, але не обліковано, або виходячи з обсягів виявлених залишків товарів, щодо обліку яких не надано документів), то здійснений контролюючим органом розрахунок штрафних санкцій, виходячи не з обсягу залишків товарів, а з обсягу його надходження у відповідний період, є протиправним.
Щодо доводів скаржника про необхідність надання документів на початок проведення перевірки, то колегія суддів зазначає, що ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 420/12275/22.
Разом з тим, з акту перевірки та долучених до нього документів вбачається, що відповідачем констатовано порушення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою ведення товарних запасів.
Саме за порушення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації позивачем, до нього застосована відповідальність (штраф в розмірі 299199,00 грн), якій в межах спірних правовідносин суд першої інстанції надав належну правову оцінку.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР.
Щодо непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій на суму 998,00 грн.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: - проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється; - надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.
В акті фактичної перевірки встановлено, що перед початком перевірки проведено покупку товару - блок живлення по ціні 649,00 грн та кабель по ціні 349,00 грн на загальну суму 998,00 грн, при цьому сума покупки не проведена через ПРРО.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з направлення на перевірку від 26.07.2024 № 3359/Ж3/17-00-07-05-15, службове посвідчення та направлення пред`явлено представнику позивачу – ФОП ОСОБА_3 29.07.2024 о 14:27, копію наказу про проведення фактичної перевірки від 26.07.2024 № 1855-п отримано 29.07.2024 о 14:36. 
В свою чергу, з направлення на перевірку від 26.07.2024 № 3361/Ж3/17-00-07-05-15 вбачається, що службове посвідчення та направлення пред`явлено представнику позивачу – ФОП ОСОБА_3 29.07.2024 о 14:39, копію наказу отримано 29.07.2024 о 14:39 (а.с. 48, 48 зворот).
Фіскальний чек про реалізацію товару (КРО) на суму покупки 998,00 грн був виданий 29.07.2024 о 14:27 год (а.с. 50), Х-звіт “Зміна 29.07.2024” також був сформований 29.07.2024 о 14:27 год (а.с. 50 зворот).
Отже, вказані докази повністю спростовують твердження податкового органу про те, що сума покупки проведена через РРО після отримання направлення на проведення перевірки та наказу, а тому відсутні підстави для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 17 Закону № 265/95-ВР.
Враховуючи, що позивачем забезпечено проведення розрахункової операції з використанням реєстраторів розрахункових операцій на повну суму вартості проданих товарів та видано відповідний розрахунковий документ, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у податкового органу були відсутні законні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій за вказане порушення на суму 998,00 грн.
Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, рішення якого оскаржується, не довів належними та допустимими доказами правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 06.09.2024 № 0245440705, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність такого податкового повідомлення-рішення та, як наслідок, його скасування.
Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо нового розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року у справі № 140/1680/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш