Справа № 161/21509/25 
Провадження № 2/161/1089/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області
в складі: головуючого судді - Олексюка А.В.,
при секретарі судових засідань - Опальчук А.А.,
представниці відповідача – Мельник В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом адвоката Ліпкевича Івана Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про захист прав споживача шляхом припинення зобов`язань за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
20.10.2025 на адресу суду надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 про захист прав споживача шляхом припинення зобов`язань за кредитним договором.
Позовну заяву обґрунтовує тим, що 12 червня 2007 року між ОСОБА_1 (позивачем) та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» — відповідач) було укладено Кредитний договір № 136/м на суму 20 000,00 доларів США зі строком повернення не пізніше 10 червня 2010 року. На забезпечення виконання вказаного договору того ж дня Банком було укладено договори поруки № 136/м/1 та № 136/м/2 із поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за умовами яких вони взяли на себе зобов`язання відповідати перед Кредитором як солідарні боржники в повному обсязі.
У зв`язку з виникненням заборгованості, Луцьким міськрайонним судом Волинської області 22 вересня 2009 року у справі № 2-3703/2009р. було ухвалено рішення про стягнення кредитного боргу. 
На його виконання судом було видано виконавчий лист № 4032, який, як з`ясувалося згодом, містив технічні описки: помилковий номер справи (2-2310/09), невірну дату рішення (12.08.2009) та сторонню особу як боржника ( ОСОБА_4 ). Попри ці суттєві дефекти, 01 серпня 2016 року державним виконавцем Горохівського РВ ДВС було відкрито виконавче провадження № 51803158 щодо поручителя ОСОБА_3 , у межах якого з 23 січня 2017 року здійснювалися примусові відрахування з його пенсійних та інших доходів через УПФУ Горохівського району.
У серпні 2025 року представником поручителя - адвокатом Ліпкевичем І.В. - через суд було ініційовано виправлення описок у виконавчому документі (ухвала Луцького міськрайонного суду від 18.08.2025 р. у справі № 2-3703/2009р.). На підставі цього судового акта 20 серпня 2025 року старшим державним виконавцем Трофимюком Б.Ю. було винесено постанову про зміну реєстраційних даних в АСВП, внаслідок чого суму, що підлягала стягненню з поручителя, було приведено у відповідність до реального судового рішення та збільшено майже втричі — до 125 257,82 грн (а з урахуванням виконавчого збору та витрат — до 134 567,10 грн). З метою остаточного врегулювання спору, 03 вересня 2025 року поручитель ОСОБА_3 повністю сплатив усій обсяг заборгованості в сумі 134 567,10 гривень на рахунок ДВС, що підтверджується постановою Головного державного виконавця Міщука Т.М. від 10 вересня 2025 року про закінчення виконавчого провадження № 51803158 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням.
Перед своєю смертю, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , поручитель ОСОБА_3 встиг за життя реалізувати свої майнові права та 04 вересня 2025 року надав Основному боржнику ( ОСОБА_1 ) офіційну довідку про повну відсутність до нього будь-яких фінансових чи майнових претензій за цим кредитом, фактично відмовившись від права на зворотну (регресну) вимогу. Спроби адвоката Позивача у червні та серпні 2025 року отримати від Луцького відділу ДВС точні відомості про стан розрахунків самого Основного боржника залишилися без відповіді через бездіяльність органу ДВС.
Зважаючи на вищевикладене, позичальник наголошує, що зобов`язання за Кредитним договором № 136/м від 12.06.2007 року є остаточно виконаними належним чином та припиненими в силу закону. 
Відповідно до частини 4 статті 543 та статті 599 Цивільного кодексу України, повне погашення солідарного боргу одним із солідарних боржників (поручителем) повністю припиняє обов`язок решти боржників перед кредитором. Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» отримав повне матеріальне задоволення своїх вимог, правова підстава для існування кредитного договору відпала. Проте Відповідач добровільно відмовляється закрити кредитну справу в індивідуальному порядку, і в облікових базах банку статус Позивача досі відображається як «боржник». Така правова невизначеність грубо порушує цивільні права Позивача, створює ризик безпідставних майнових претензій та обтяжень його майна, що, згідно зі статтею 16 ЦК України, є самостійною підставою для звернення до суду з вимогою про визнання цих правовідносин припиненими.
На підставі вищенаведеного просить суд визнати припиненими зобов`язання (основного зобов`язання) ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №136/м від 12 червня 2007 року та усіма додатковими договорами до нього, що був укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у зв?язку із повною сплатою боргу (належним виконанням основного зобов`язання) солідарним боржником - поручителем ОСОБА_3 , стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.
На адресу суду 28.11.2025 надійшов відзив від представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в якому зазначала, що позовні вимоги про припинення зобов`язань за кредитним договором не визнає та просить суд повністю відмовити в їх задоволенні (а також зменшити витрати на правничу допомогу), обґрунтовуючи це тим, що надана довідка померлого поручителя ОСОБА_3 від вересня 2019 року є неналежним і недопустимим доказом, оскільки суперечить даті фактичної сплати боргу (03.09.2025 р.), містить конфіденційні персональні дані без згоди на їх розголошення та потенційно порушує права майбутніх спадкоємців на регресну вимогу; крім того, банк наголошує на відсутності порушеного права позивача ОСОБА_1 , оскільки виконавче провадження щодо нього закрите ще у 2010 році, а сам по собі факт наявності кредитного договору чи судового рішення 2009 року не свідчить про вчинення банком протиправних дій, що робить обраний спосіб судового захисту неефективним та безпідставним.
Позивач та його представник адвокат Ліпкевич І.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, шляхом направлення судових повісток, зокрема через систему «Електронний суд». Будь-яких заяв про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомлено.
Представниця відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві, та не заперечувала проти розгляду справи за наявними матеріалами.
Враховуючи, що сторона позивача була повідомлена про засідання належним чином, повторність неявки відсутня, а наявні в матеріалах справи докази дозволяють встановити фактичні обставини та вирішити спір по суті, суд, протокольною ухвалою на місці, ухвалив слухати справу за відсутності представника позивача на підставі частини першої статті 223 ЦПК України.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.
Заслухавши пояснення представниці відповідача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 12.06.2007 року між ОСОБА_1 (Позичальник) та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» — Відповідач) було укладено Кредитний договір № 136/м, за умовами якого Банк надав Позичальникові кредит у розмірі 20 000,00 доларів США зі строком повернення не пізніше 10.06.2010 року. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитом 12.06.2007 року між Банком та Поручителями ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було укладено Договори поруки № 136/м/1 та № 136/м/2 відповідно до умов яких поручителі взяли на себе солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання обов`язків за Кредитним договором у повному обсязі. (а.с.17-20).
12.06.2007 року, на забезпечення виконання вказаного Кредитного договору між Банком та Майновим поручителем (Іпотекодавцем) ОСОБА_3 було укладено Договір іпотеки, зареєстрований у реєстрі за № 840, за умовами якого в іпотеку Банку було передано житловий будинок загальною площею 104,0 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м. із надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі договору в ДРРП було зареєстровано запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна (а.с.21).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2009 року у справі № 2-3703/2009р. позовні вимоги банку було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за Кредитним договором № 136/м. (а.с.23-24).
Судом 16.10.2009 року було видано виконавчий лист № 4032, який містив технічні описки (помилково вказано номер справи 2-2310/09, дату рішення 12.08.2009 року та сторонню особу як відповідача — ОСОБА_4 ) (а.с.31). 
15.06.2016 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо поручителя ОСОБА_3 на суму 124 810,15 грн заборгованості та 437,67 грн судових витрат. 01.08.2016 року державним виконавцем Горохівського РВ ДВС Зубком О.О. на підставі вказаного дефектного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 51803158 про стягнення з ОСОБА_3 суми 42 051,05 грн. У межах цього провадження 23.01.2017 року було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, а саме на пенсію, яку ОСОБА_3 отримував у УПФУ Горохівського району (а.с.30).
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18.08.2025 року у справі № 2-3703/2009р. за заявою представника боржника — адвоката Ліпкевича І.В. було виправлено описки у виконавчому листі № 4032 (вважати правильним номер справи № 2-3703/2009р., дату рішення 22.09.2009 року, відповідачами — ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) (а.с.34-35).
На підставі ухвали суду 20.08.2025 року старшим державним виконавцем Горохівського відділу ДВС Трофимюком Б.Ю. у межах ВП № 51803158 було винесено Постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни в автоматизовану систему (АСВП), зокрема скориговано номер справи та суму коштів до стягнення за виконавчим документом до фактичного розміру — 125 257,82 грн (еквівалент у гривні) (а.с.36).
Згідно з офіційною відповіддю Горохівського відділу ДВС від 02.09.2025 року № 22.14-25/27284, станом на 01.09.2025 року з ОСОБА_3 за весь період примусового виконання було фактично стягнуто лише 146,77 грн боргу, 4 205,10 грн виконавчого збору та 118,68 грн витрат, а залишок заборгованості на користь стягувача з урахуванням перерахунку становив 125 111,05 грн боргу, 8 320,68 грн виконавчого збору та 150,32 грн витрат. Загальна сума до сплати становила 134 567,10 грн (а.с.39).
03 вересня 2025 року поручитель ОСОБА_3 повністю сплатив борг у сумі 134 567,10 грн на банківські реквізити Горохівського відділу ДВС (а.с.40).
10 вересня 2025 року головним державним виконавцем Горохівського відділу ДВС Міщуком Т.М. у межах ВП № 51803158 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повною сплатою боржником заборгованості, виконавчого збору та витрат (а.с.43).
ІНФОРМАЦІЯ_1 поручитель та майновий поручитель ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.44).
Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.10.2025 року № 83034578 та Довідкою про склад спадкоємців від 27.10.2025 року № 916/02-14, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка має намір прийняти спадкове майно за законом, виступає третя особа — ОСОБА_2 .
Відповідно до Роз`яснення нотаріуса щодо арешту від 23.04.2026 року № 343/02-14 та Інформації з ДРРП № 428747674, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно продовжує перебувати чинний запис про обтяження (іпотеку та заборону відчуження за Договором іпотеки № 840 від 12.06.2007 р.), де іпотекодержателем вказано АТ КБ «ПриватБанк». Наявність цього обтяження за відсутності довідки банку про відсутність фінансових претензій повністю блокує зняття арештів та оформлення права на спадщину спадкоємицею ОСОБА_2 на житловий будинок у с. Шклинь Луцького району.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України (ЦК України) зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Згідно частини першої статті 559, частини першої статті 593 Цивільного кодексу України припинення поруки та права іпотеки в разі належного виконання основного зобов?язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов?язання належним його виконанням є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов?язань за договорами іпотеки. В разі невизнання кредитором права іпотекодавця на припинення зобов?язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов?язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою та четвертою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов?язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов?язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов?язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов?язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Виконання зобов?язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов?язання боржником.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що солідарна відповідальність у зобов?язальному праві - це відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов?язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. Як солідарне зобов?язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом. (Постанова ОП ВС від 03 червня 2024 року справа № 161/8822/19).
Відповідно до статті 556 ЦК України після виконання поручителем зобов?язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок божника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов?язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов?язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов?язку, що виконана ним.
За змістом ч. 1 ст. 543 ЦК України при солідарному обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Імперативне правило частини 4 статті 543 ЦК України чітко встановлює, що виконання солідарного обов`язку повністю одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
На підставі вищенаведеного, суд наголошує, що в даній справі наявні правові підстави для припинення кредитних правовідносин, а саме, зобов`язання за кредитним договором № 136/м від 12.06.2007 року припинилося його належним виконанням солідарним боржником, а саме поручителем ОСОБА_3 , в рахунок погашення заборгованості позичальника ОСОБА_1 шляхом повної сплати боргу на підставі судового рішення. Вказаний факт підтверджено публічним актом органу державної влади — постановою про закінчення виконавчого провадження від 10.09.2025 року, винесеною у зв`язку з повним фактичним виконанням. З моменту перерахування коштів Кредитор (АТ КБ «ПриватБанк») отримав повне матеріальне задоволення своїх вимог і втратив право матеріальної вимоги до будь-кого з солідарних боржників.
Відповідно до умов п. 1.3 Кредитного договору, строк дії договору закінчився 10.06.2010 року. Закінчення строку дії договору у сукупності з фактом повного погашення стягнутої за рішенням суду заборгованості свідчить про відсутність будь-яких матеріально-правових підстав для продовження існування зобов`язань сторін за цим правочином та є самостійною підставою для визнання кредитного договору припиненим.
Суд відхиляє заперечення відповідача щодо недопустимості доказової бази через дефекти наданої довідки поручителя від 2019 року. Письмова довідка померлого поручителя не має вирішального значення, оскільки факт погашення боргу перед банком та припинення зобов`язань беззаперечно доводяться офіційними матеріалами виконавчого провадження.
Суд також вважає безпідставними аргументи банку про відсутність порушеного права позивача через те, що виконавче провадження щодо нього закрите у 2010 році. Збереження банком після вересня 2025 року у своїх внутрішніх облікових реєстрах та Кредитному реєстрі НБУ статусу договору як активного/дебіторського, а самого ОСОБА_1 як боржника, свідчить про юридичне невизнання прав позивача.
Крім того, судом встановлено, що існування невизнаного банком боргу за основним зобов`язанням (кредитним договором, строк якого закінчився у 2010 році та який повністю сплачено у 2025 році) призвело до збереження в ДРРП запису про іпотеку № 840 на житловий будинок у с. Шклинь, який належав померлому ОСОБА_3 . Наявність цього незнятого обтяження АТ КБ «ПриватБанк» за відсутності довідки банку про погашення кредиту безпосередньо блокує єдиному спадкоємцю (третій особі — ОСОБА_2 ) можливість оформити право на спадщину за законом, що підтверджується офіційним роз`ясненням нотаріуса № 343/02-14. 
Оскільки іпотека є похідною від кредитного договору та слідує за майном, наявність цього обтяження створює триваючий юридичний конфлікт та перешкоди у реалізації цивільних прав як позичальника, так і спадкоємиці, що доводить наявність реального і суттєвого спору.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. З огляду на припинення кредитного договору належним виконанням та спливом строку його дії, правова підстава для іпотеки та обмежень майна банку остаточно відпала.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, ефективним способом захисту цивільних прав та інтересів у даному випадку є визнання припиненими правовідносин. Оскільки кредитні зобов`язання припинилися в силу закону, але відповідача ухиляється від закриття справи, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 175, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 543, 598, 599 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд -
У Х В А Л И В:
Позов адвоката Ліпкевича Івана Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про захист прав споживача шляхом припинення зобов`язань за кредитним договором - задовольнити.
Визнати припиненим зобов`язання (основного зобов`язання) ОСОБА_5 перед Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором №136/м від 12 червня 2007 року та додатковими договорами до нього, що був укладений між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у зв`язку з повною сплатою боргу солідарним боржником – поручителем ОСОБА_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення виготовлено 09.06.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області     А.В. Олексюк