ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1506/26 Справа № 243/8986/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Соловйова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Кучевасовій А.В., за участю захисника Бернацького П.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень. 
В С Т А Н О В И В :
Згідно постанови судді, 16.09.2025 року о 22-53 год. в м. Слов`янськ, вул. Торська, буд. 4, водій ОСОБА_1 , керував т.з. BMW 320D, р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з. та в медичному закладі м. Слов`янськ у встановленому законодавством порядку водій відмовився. Велась відеофіксація на нагрудний відеореєстратор Motorola Solutions VB400 №472715, 472716. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5ПДР України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
На вказане рішення захисником Бернацьким П.В. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд грубо порушив норми права, не дослідив всі докази та не надав їм належної оцінки. В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано назву спеціального технічного засобу, за допомогою якого мав проводитися огляд, а сам протокол не є самостійним доказом вини. Суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 та не сповістив його належним чином, що призвело до порушення його права на захист. Поліцейські порушили порядок огляду, оскільки не роз`яснили ОСОБА_2 порядок застосування приладу, не надали сертифікат і свідоцтво про його повірку, а також не залучили двох свідків. У матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, його копію ОСОБА_2 не вручали, а також не було вручено направлення на огляд до медичного закладу. Вказує, що ОСОБА_2 не було відсторонено від керування транспортним засобом. Порушено порядок огляду, оскільки ОСОБА_2 є військовослужбовцем, а тому огляд мав проводитися на підставі ст. 266-1 КУпАП. 
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно до п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.
Так, факт порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, направленням на огляд до закладу охорони здоров`я, рапортом, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального засобу газоаналізатора «Драгер», а також у медичному закладі. Факт вказаної відмови також був зафіксований на бодікамеру робітниками поліції.
Таким чином, в діях ОСОБА_2 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стосовно доводів захисника, про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не уповноваженою на те особою, зазначаю наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини на території військової частини або об`єктів, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП, а не за ст. 130 КУпАП.
При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.
Отже, в даному випадку ОСОБА_2 , безумовно є суб`єктом правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.
Твердження апелянта, що його огляд на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку визначеному ст. 266-1 КУпАП, ґрунтується на помилковому тлумаченні наведеної норми закону.
Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції дійсно розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 . Разом з тим апеляційним судом були виправлені допущені судом першої інстанції порушення. Він був повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги, тому в повній мірі забезпечено його на доступ до правосуддя. Йому була надана можливість взяти участь у судовому засіданні, надати пояснення, заявити будь-які клопотання та скористатись всім обсягом прав, передбачених ст. 268 КУпАП, тому жодних порушень чинного законодавства не вбачається, а доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.
Твердження захисту про те, що в протоколі не вказано назву спеціального технічного засобу, за допомогою якого мав здійснюватися огляд на стан сп яніння, апеляційний суд відхиляє.
Вивчивши матеріали справи, суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, долучений до матеріалів справи, за відсутності інших об`єктивних доказів дійсно не може слугувати беззаперечним доказом винуватості особи. Водночас відсутність у протоколі відомостей про технічний засіб не спростовує значення інших доказів. Оцінивши всі зібрані докази у їх взаємозв`язку, суд вважає, що вони є достатніми для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дійсно, до матеріалів справи не долучено акт огляду водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння. Суд не бере до уваги вказане твердження сторони захисту, оскільки це не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Направлення на огляд є процедурним документом-підставою для проведення дослідження і має значення лише для медичного працівника під час огляду водія на стан сп`яніння. Відтак, невручення направлення на огляд та акту огляду ОСОБА_2 не впливає на доведеність його вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він взагалі відмовився від проходження правомірно запропонованого працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Доводи захисника про те, що працівники поліції, не надали дозвільні документи й сертифікат відповідності алкотестера драгер, є безпідставними. Враховуючи, що ОСОБА_2 категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі, у працівників поліції не виникло процесуального обов`язку щодо демонстрації технічного засобу, пред`явлення сертифікатів чи свідоцтва про його повірку.
Щодо тверджень сторони захисту про необхідність присутності двох свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та огляду на стан сп`яніння, то слід зазначити, що їх присутність є необхідною у разі, якщо не має можливості застосування технічних засобів відеозапису, на що вказує ст. 266 КУпАП. Однак така можливість була реалізована працівниками поліції, відеозапис правопорушення був долучений до матеріалів справи.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи захисту щодо невідсторонення водія від керування транспортним засобом. Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, відсторонення є превентивним заходом для усунення небезпеки на дорозі та полягає у фактичному припиненні руху й позбавленні водія можливості подальшого керування. З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських чітко вбачається, що вимоги закону було дотримано, а ОСОБА_2 фактично відсторонено від керування. Крім того, сам по собі порядок застосування цього заходу не спростовує вину особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Невизнання ОСОБА_2 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. 
Постанова суду є законною та обґрунтованою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 
П О С Т А Н О В И В :
Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Бернацького П.В. без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя