Справа № 759/28615/25 
Провадження № 2/752/8204/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

07.05.2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Данілової Т.М.
з участю секретаря Веселовської А.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов"язаних з похованням спадкодавця, -
в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про стягнення витрат, пов"язаних з похованням спадкодавця.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка за життя перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 з 05 грудня 1995 року. На час смерті ОСОБА_3 тривало вторгнення РФ в Україну, тому її поховання припали на важкий період в країні. З огляду на такі події, позивач з дружиною поховали тітку на центральному міському кладовищі "Польок", яке знаходиться в м. Обухові. На поховання позивачем були понесені витрати, які склали 43 940 грн. Відповідачу було повідомлено про смерть ОСОБА_3 , однак будь-якої добровільної допомоги не пропонувалося.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцем останньої першої черги є відповідач.
Позивач зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30.06.2025 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадкування. 
За таких підстав, позивач просить стягнути з ОСОБА_5 43 940,00 грн. витрат на поховання ОСОБА_3 , 4 000 грн. витрат на правову допомогу та 1 211,20 грн. судового збору.
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року дана цивільна справа передана до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.
Відповідач ОСОБА_4 надіслав відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки в документах, наданих позивачем на підтвердження його витрат, не зазначено, що вказані у цих накладних товари та ритуальні послуги було замовлено у зв"язку зі смертю ОСОБА_3 . Також позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним були понесені витрати на ритуальні товари та послуги у зв"язку з похованням ОСОБА_3 . 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Буліменка Є.В. про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської області.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка їй належить на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 30.03.2007 року.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 з 05 грудня 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 .
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30.06.2025 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про зміну черговості одержання права на спадкування. 
Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що він разом з дружиною ОСОБА_6 поховав ОСОБА_3 , яка є його тіткою, на Центральному міському кладовищі "Польок" в м. Обухів, у зв"язку з чим на її поховання поніс витрати у загальному розмірі 43 940,00 грн.
Оскільки ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги після смерті його дружини ОСОБА_3 , позивач просить стягнути з відповідача вказану суму.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1268 ЦК України).
Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно зі статтею 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 надав письмові докази, зокрема
- акт волевиявлення №130422 Київської міської ритуальної служби на суму 8 400,00 грн.,
- накладну №85 від 13.04.2022 року, видану ФОП ОСОБА_7 , з наступним переліком: труна (1 - 6000 грн.), хрест (1 - 1000 грн.), покривало + под. (1 - 700 грн.), похоронний набір (1 - 100 грн.), хустки - (800 грн.), вінки (2 - 1600 грн.), катафалк (1 - 3000 грн.), покривало (1 - 900 грн.), всього на загальну суму 12 540 грн.,
- накладну від 13.09.2023 року, видану ФОП ОСОБА_7 , на загальну суму 23 000 грн. за пам"ятник та його установку.
Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_4 посилався на те, що в документах, наданих позивачем на підтвердження його витрат, не зазначено, що вказані у цих накладних товари та ритуальні послуги було замовлено у зв"язку зі смертю ОСОБА_3 . Також, на думку відповідача, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним були понесені витрати на ритуальні товари та послуги у зв"язку з похованням ОСОБА_3 . 
Разом з тим, як вбачається зі змісту акту волевиявлення №130422 померлою є саме ОСОБА_3 . Згідно накладних від 13.04.2022 року та від 13.09.2022 року витрати на поховання останньої здійснювала ОСОБА_6 , яка є дружиною позивача ОСОБА_1 , у зв"язкку з його перебуванням в ЗСУ.
В той же час, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що поховання його дружини ОСОБА_3 було здійснено не за рахунок коштів сім"ї позивача.
Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із спадкоємця померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрат на поховання спадкодавця у загальному розмірі 43 940,00 грн.
Також позивач просить стягнути 4 000 грн. витрат на правову допомогу.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України).
За умовами частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частинами 1- 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги №24 від 26 травня 2025 року, укладений з АБ "Анастасія Недашківська", додаткова угода до вказаного договору про надання правової допомоги, платіжна інструкція №2PL.2/415071927 на суму 4 000 грн. (призначення платежу - за договором про надання правничої допомоги №24 від 26.05.2025 року (складання та подання позову про стягнення витрат, пов"язаних з похованням), посвідчення адвоката Недашківської А.Ю., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №001258 адвоката Недашківської А.Ю. та ордер на надання правничої допомоги від 23.11.2025 року адвоката Недашківської А.Ю.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та розумності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про співмірність розміру витрат на правничу допомогу, визначену заявником.
За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню в розмірі 4 000 грн.
Відповідач ОСОБА_4 є інвалідом першої групи "Б" з 15.08.2023 року, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №769906 від 28.08.2023 року, а тому він звільненй від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов"язаних з похованням спадкодавця, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) 43 940, 00 грн. витрат, пов"язаних з похованням спадкодавця, та 4000 грн. витрат на правову допомогу.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя