Справа № 128/2941/24

РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

13 травня 2026 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі – Савченко Я.С., без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про стягнення суми боргу",- 
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із вищевказаною позовною заявою, яку умотивував тим, що 23 жовтня 2023 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, у відповідності до умов якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 80 000,00 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок. Договір позики підписано власноручно відповідачем; строк повернення позики 01 травня 2024 року, що обумовлено відповідачем у власноручно написаному договорі позики.
Вказує, що в обумовлений строк відповідач не виконав зобов`язань та коштів не повернув, при цьому позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою про повернення коштів, однак на його прохання відповідач не реагує та кошти не повертає.
Також зазначає, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належним до сплати кредиторові.
У зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг у розмірі 80 000 гривень та 3 % річних від простроченої суми боргу у розмірі 493 гривні.
11.05.2026 у судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при цьому у своїй позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в порядку ч.10 ст. 187 ЦПК України. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що постановив відповідну ухвалу.
Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі.
Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 23.10.2023 ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 80 000 грн., про що було між ними укладено договір позики від 23.10.2023, відповідно до умов якого строк повернення позики - 01 травня 2024 року (а.с.5-6), 
Проте, станом на день звернення позивачем до суду із даним позовом, відповідачем заборгованість за договором позики у обумовлений сторонами строк не повернута, а вимоги позивача ОСОБА_1 про повернення суми позики відповідачем ОСОБА_2 залишені без належного реагування та гроші повернуті позивачу не були.
Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, судом установлено, що відповідач ОСОБА_3 взяте на себе зобов`язання не виконав та в обумовлений у договорі позики строк, суму позики не повернув, у зв`язку з чим, позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З огляду на вищезазначені обставини та оцінені письмові докази в їх сукупності, в тому числі, зміст договору позики, суд приходить до висновку, що між відповідачем і позивачем 23.10.2023 був укладений договір позики про отримання в борг суми коштів в розмірі 80000 грн. із зазначенням строку їх повернення – 01.05.2024, в свою чергу, в обумовлений сторонами строк, позичальник грошові кошти не повернув, у зв`язку із чим в нього утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 80000 грн.
Окрім того позивач просив суд стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми боргу в сумі 493,00 грн.
Частина 2 ст. 625 ЦК України вказує на те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідач в обумовлений сторонами у договорі позики строк (01.05.2024) суму боргу не повернув, а тому відповідно до ст. 625 ЦК України повинен сплатити позивачу 3 % річних від простроченої суми боргу.
Таким чином з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума грошових коштів переданих за договором позики від 23.10.2023, у розмірі 80 000 грн. та 3 % річних від простроченої суми боргу, в сумі 493,00 грн., що в загальному розмірі становить 80 493,00 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення у рахунок повернення сплаченого позивачем судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок за подачу даного позову до суду, оскільки позов судом задоволений у повному обсязі.
Окрім цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Керуючись ст.ст.141, 263- 265, 268, 280-282 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1  до ОСОБА_2 «про стягнення суми боргу» - задовільнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом прядку місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом прядку місце проживання: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики від 23.10.2023 в загальному розмірі 80 493,00 грн. (вісімдесят тисяч чотириста дев`яносто три гривні 00 копійок), яка складається із: 80 000 грн. – заборгованості за позикою та 493,00 грн. – 3% річних від простроченої суми боргу.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом прядку місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом прядку місце проживання: АДРЕСА_2 , у рахунок повернення сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 00 копійок).
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя:  Олена САЄНКО