КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1216/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі – позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - 
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу одноразової грошової допомоги; 
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень.
В обґрунтування вимог зазначено, що позивач проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України та брав безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони держави. Посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153, представник позивача вказав, що позивач належить до категорії військовослужбовців, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 1 000 000 грн. На думку позивача, Постанова № 153 не містить обмежень щодо поширення права на зазначену виплату виключно на осіб, які уклали контракт після її прийняття. Відмова військової частини у нарахуванні та виплаті допомоги, на переконання позивача, суперечить статтям 8, 17, 19, 22, 46 Конституції України, статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", звужує обсяг соціальних гарантій військовослужбовців та є протиправною.
Представник відповідача подав відзив, у якому заперечив проти позову, вказавши, що право на одноразову винагороду, передбачену пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153, виникає лише за наявності сукупності визначених цією нормою умов. Однією з таких умов є прийняття або призов особи на військову службу під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64. Оскільки позивач був прийнятий на військову службу за контрактом 26 червня 2018 року, тобто до введення воєнного стану, дія пункту 4 Постанови № 153 на нього не поширюється. Відповідач зазначив, що сам факт проходження військової служби та участі у бойових діях не є достатньою підставою для виплати винагороди за відсутності інших обов`язкових умов, передбачених Постановою № 153 (а.с.39-45).
Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
26.06.2018 позивач уклав із військовою частиною НОМЕР_2 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 18 вересня 2018 року № 24-рс позивача було призначено на посаду розвідника-кулеметника відділення спеціального призначення групи спеціального призначення роти спеціального призначення загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_4 . 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 01 жовтня 2018 року № 214 позивач був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 (а.с.48). 
24 лютого 2021 року строк дії вказаного контракту припинено у зв`язку з укладенням нового контракту про проходження військової служби на посадах осіб сержантського складу строком на три роки.
На підставі пункту 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15 лютого 2024 року № 46 строк дії контракту позивача продовжено до оголошення демобілізації. 
22 липня 2025 року позивач уклав новий контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на п`ять років (а.с.52-57).
Станом на час розгляду справи позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 
З матеріалів справи вбачається, що позивач брав участь у бойових діях та заходах із забезпечення оборони України, що підтверджується відповідними довідками військових частин, долученими до матеріалів справи. 
30 січня 2026 року представником позивача – адвокатом Урсаленком Богданом – подано заяву про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 1 000 000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153, яка зареєстрована військовою частиною НОМЕР_1 12 лютого 2026 року за вхідним № 877. 
Листом військової частини НОМЕР_1 від 13 лютого 2026 року № 631/914 повідомлено про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу зазначеної винагороди у зв`язку з тим, що станом на 24 лютого 2022 року він уже проходив військову службу за контрактом, а тому положення постанови Кабінету Міністрів України № 153 на нього не поширюються (а.с.50-51). 
Вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив нарахування і виплату одноразової грошової винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі – Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Згідно частини четвертої статті 2 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. 
Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 було затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Згідно з пунктом 2 Положення, громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.
У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт згідно з додатками 1 і 2.
Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі – Закон № 2011-ХІІ) у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. 
Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07 червня 2018 року було затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Порядок № 260). 
Згідно з пунктами 2, 3 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. 
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія. 
Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. 
Цього ж дня Президент України видав Указ № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", яким оголошено проведення загальної мобілізації. 
В подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
11 лютого 2025 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" (далі – Постанова № 153) та затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі – Порядок).
Підпунктом 1 пункту 3 Постанови № 153 (у первинній редакції) було установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу; Збройні Сили; Міністерство оборони; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил.
Пунктом 4 Постанови №153 було установлено, що: 
особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Згідно з підпунктом 1 пункту 3 Постанови № 153 (у чинній редакції) установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 153 установлено, що: 
громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу “молодший лейтенант”;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання. 
Аналіз первинної та чинної редакції Постанови №153 свідчить, що як у первинній, так і у чинній редакції пункту 4 зазначеної постанови законодавець визначив спеціальне коло осіб, яким виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах. 
Із змісту абзацу другого пункту 4 як первинної, так і чинної редакції Постанови №153 убачається, що право на отримання винагороди мають особи рядового, сержантського і старшинського складу, які одночасно відповідають таким умовам: 
- до набрання чинності Постановою № 153, тобто до 11 лютого 2025 року, у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу;
- таке прийняття або призов відбулися під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX; 
- проходять військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях або правоохоронних органах спеціального призначення; 
- брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на 11 лютого 2025 року. 
При цьому абзаци третій та четвертий пункту 4 Постанови № 153 визначають особливості виплати винагороди залежно від тривалості участі у бойових діях, а також передбачають виплату винагороди у повному обсязі особам, які брали участь у бойових діях менше шести місяців у зв`язку із пораненням або перебуванням у полоні. 
Разом з тим зазначені положення не змінюють та не скасовують базову умову, визначену абзацом другим пункту 4 Постанови № 153, а саме – факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану. 
Суд звертає увагу, що як первинна, так і чинна редакція Постанови № 153 прямо використовують формулювання "були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану". Таке нормативне формулювання є чітким, однозначним та не допускає розширеного тлумачення щодо поширення дії постанови на осіб, які уклали контракт до введення воєнного стану. 
Зміни, внесені до Постанови №153, також не змінили визначальної умови щодо часу прийняття на військову службу, а лише розширили перелік суб`єктів експериментального проєкту та уточнили окремі категорії військовослужбовців, яким також може виплачуватися винагорода. 
Судом установлено, що позивач був прийнятий на військову службу за контрактом 26 червня 2018 року, тобто до введення воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022.
Матеріалами справи також підтверджено, що позивач продовжує проходити військову службу у Збройних Силах України та брав безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій, а сукупний строк такої участі перевищує шість місяців. 
Разом з тим спірним у справі є питання щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови №153.
Оцінюючи доводи сторін, суд виходить із того, що право на зазначену виплату виникає виключно за наявності сукупності умов, визначених пунктом 4 Постанови № 153. Однією з таких обов`язкових умов є прийняття або призов особи на військову службу під час воєнного стану.
Доводи позивача про те, що Постанова № 153 не містить обмеження щодо поширення права на винагороду лише на осіб, які були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, суд відхиляє як безпідставні. Зазначені твердження спростовуються безпосереднім змістом абзацу другого пункту 4 Постанови №153, яким прямо визначено, що право на виплату мають особи, які були прийняті або призвані на військову службу саме під час воєнного стану.
Суд також не приймає доводи позивача про те, що сам факт проходження військової служби під час воєнного стану та участь у бойових діях є достатніми підставами для отримання винагороди. Таке тлумачення не відповідає змісту Постанови №153 та фактично виключає із правового регулювання одну з визначених Кабінетом Міністрів України обов`язкових умов отримання виплати.
Водночас суд погоджується з доводами позивача щодо підтвердження факту його участі у бойових діях та наявності необхідного строку такої участі. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не заперечуються.
Однак наявність зазначених обставин сама по собі не створює права на отримання одноразової грошової винагороди за відсутності іншої обов`язкової умови, встановленої пунктом 4 Постанови № 153, а саме прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану.
Суд також відхиляє посилання позивача на положення статей 17, 22 та 46 Конституції України. оскільки Постановою № 153 не звужено зміст чи обсяг існуючих соціальних прав військовослужбовців, а запроваджено окремий вид грошової винагороди для спеціально визначеної категорії осіб. Тому незастосування положень зазначеної постанови до осіб, які не відповідають установленим нею критеріям, не свідчить про порушення конституційних гарантій соціального захисту.
Не заслуговують на увагу і доводи позивача щодо необхідності розширеного тлумачення положень Постанови № 153 з урахуванням принципу верховенства права. Оскільки норма абзацу другого пункту 4 Постанови №153 є чіткою та однозначною, підстав для її розширювального тлумачення суд не вбачає. 
Суд погоджується з доводами відповідача про те, що момент прийняття або призову на військову службу є юридично значущою обставиною для визначення кола осіб, на яких поширюється дія пункту 4 Постанови № 153. Матеріалами справи підтверджено, що позивач був прийнятий на військову службу у 2018 році, тобто до введення воєнного стану.
Водночас укладення позивачем 22.07.2025 року контракту про проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу не спростовує зазначеного висновку, оскільки відбулося в межах безперервного проходження військової служби та не свідчить про нове прийняття на військову службу у розумінні пункту 4 Постанови № 153.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не відповідає одній із визначальних умов, встановлених пунктом 4 Постанови № 153, а саме не був прийнятий або призваний на військову службу під час воєнного стану. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні передбачені чинним законодавством підстави для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн. Відтак невчинення відповідачем дій щодо нарахування та виплати зазначеної винагороди не може розцінюватися як протиправна бездіяльність.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, - 

В И Р І Ш И В:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН