Справа 688/1136/26 
№ 2/688/1171/26 

Рішення 
Іменем України
(заочне)

01 травня 2026 року            м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Березюка О.Г.,
з участю секретаря судових засідань Антонюк І.І.,
без участі сторін, 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача
16 березня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулось до суду в системі «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилається на те, що 24 квітня 2015 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z03.981.75162, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 37520 грн строком на 60 місяців, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно Договору.
Свої зобов`язання ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором виконало в повному обсязі, наддавши ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 37520 грн в строки визначені умовами договору, а позичальник свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року за основним боргом в розмірі 32407,30 грн, за процентами в розмірі 33349,37 грн.
26 листопада 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №12/85, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року.
А тому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року в сумі 65756,67 грн, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн, судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Усенко М.І. в системі «Електронний суд» подав до суду клопотання, у якому просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Позиція відповідача
Відповідач  ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Згідно довідки АТ «Укрпошта» поштове відправлення повернуто до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надала.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
16 березня 2026 року позивач звернувся до суду з цим позовом.
19 березня 2026 року суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 
20 березня 2026 року суд відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до розгляду на 27 квітня 2026 року.
27 квітня 2026 року сторони в судове засідання не з`явились. Суд постановив ухвалу, без оформлення окремого документа, про заочний розгляд справи, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження
Між сторонами виникли правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
24 квітня 2015 року  ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Ідея Банк» кредитний договір № Z03.981.75162, заповнила заяву-анкету до кредитного договору № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року, заяву №Z03.981.75162 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» від 24 квітня 2015 року, заяву № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року на приєднання до договору добровільного страхування життя, надала згоду-повідомлення від 24 квітня 2015 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 37520 грн строком на 60 місяців, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Вказані документи власноручно підписані відповідачем ОСОБА_1 .
Згідно п. 1.3 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 5,0000% від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,40000% від початкової суми кредиту.
Відповідно до п. 1.8 Договору, банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 в рамках пакету послуг «БПР «Стартовий», що обслуговується на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту з графіком щомісячних платежів за кредитним договором, який є додатком до кредитного договору № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року, відповідно до якого визначено суму кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування, процентну ставку та порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення.
ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та перерахувало на банківський рахунок відповідача ОСОБА_1 кошти в розмірі 31136,1000 грн, що підтверджується ордером - розпорядженням №1 про видачу кредиту.
З виписки по рахунку ОСОБА_1 а період з 01 січня 2000 року по 26 листопада 2020 року слідує, що відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 31136,10 грн, що включають суму кредиту в розмірі 37520 грн та страховий платіж в сумі 6383,90 грн, користувалася ними, вносила платежі на погашення заборгованості.
Проте належним чином зобов`язання за договором відповідачем не виконані, в результаті чого станом на 26 листопада 2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року за основним боргом в розмірі 32407,3 грн, за процентами в розмірі 33349,37, а всього 65756,67 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором №Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року.
26 листопада 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №12/85, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року.
Згідно витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року в розмірі 65756,67 грн.
03 лютого 2026 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило на адресу відповідача досудову вимогу за вих. №20242045, у якій повідомлено ОСОБА_1 про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» із зазначенням інформації про наявність заборгованості за кредитним договором № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року в сумі 65756,67 грн та реквізитів на її оплату.
Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме даними: кредитного договору № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року, паспорту споживчого кредиту з графіком щомісячних платежів за кредитним договором, заяви-анкети ОСОБА_1 до кредитного договору № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року, заяви №Z03.981.75162 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» від 24 квітня 2015 року, заяви №Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року на приєднання до договору добровільного страхування життя №НПБ130801 від 24 квітня 2015 року, згоди-повідомлення ОСОБА_1 від 24 квітня 2015 року, ордеру - розпорядження №1 про видачу кредиту від 24 квітня 2015 року, виписки за рахунком ОСОБА_1 , довідки - розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року, договору факторингу №12/85 від 26 листопада 2020 року, додатку №1 до договору факторингу №12/85 від 26 листопада 2020 року - витягу з реєстру боржників, платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) №20282 від 26 листопада 2020 року, досудової вимоги за вих. №20242045 від 03 лютого 2026 року.
Застосовані норми права
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1статті 1054 ЦК Українивизначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК Україниякщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце.
Мотиви та висновки суду
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що 24 квітня 2015 року  ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Ідея Банк» кредитний договір № Z03.981.75162, за яким отримала грошові кошти в кредит, користувалася ними, однак у строки встановлені договорами їх не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за ним, яка на підставі договору факторингу була відступлена позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
Окрім цього, відповідач була вільною у виборі фінансової установи для отримання кредитних коштів, а факт отримання коштів, підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочинів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню сум отриманих кредитів та сплати відповідної плати за користування ними.
З матеріалів справи також слідує, що укладаючи кредитний договір № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року сторони погодили основні умови кредитування, суму наданого кредиту, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування, а тому вимога ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом та процентів за користування кредитом ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем та дослідженими судом.
Відповідачем розрахунки заборгованості не оспорено та не надано суду іншого розрахунку.
Отже, з відповідача  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року, за основним боргом в розмірі 32407,3 грн, за процентами в розмірі 33349,37 грн, а всього 65756,67 грн.
Розподіл судових витрат
При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №14531 від 06 березня 2026 року.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд позов задовольнив в повному обсязі, судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на його користь.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)
У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких підтверджується копією: договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 липня 2025 року, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; актом наданих послуг №66 від 13 лютого 2026 року; детальним описом робіт (наданих послуг), до акту №66 від 13 лютого 2026 року за договором про надання правової (правничої) допомоги від 01 липня 2025 року, суд виходить з того, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі в сумі 8000 грн не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 3000 грн, які слід стягнути з відповідача.
На підставі ст.ст. 203, 204, 207, 215, 526, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077, 1078, 1081, 1082 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № Z03.981.75162 від 24 квітня 2015 року що складається із заборгованості за основним боргом в сумі 32407 гривень 30 копійок, за процентами в сумі 33349 гривень 37 копійок, а всього 65756 (шістдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят шість) гривень 67 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, ЄДРПОУ 35234236;
відповідач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , УНЗР №19840827-00265, РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: