Справа № 344/4017/26
Провадження № 2/352/1016/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі судді Гриньків Д.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст позовних вимог.
14.04.2026 року з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між відповідачем 23.06.2023 року та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір № 525291416 у формі електронного документа з використанням електронного підпису на суму 2000 грн.В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 6000 грн. Далі, 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до договору факторингу, які продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним № 525291416 від 23.06.2023, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 250. 
Окрім цього, 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, у відповідності до умов якого, право вимоги до відповідача у сумі 30877,07 грн перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 року 
Далі, 15.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 15/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за вказаним Кредитним договором у сумі 30 877,07 грн, з яких: 5999,21 грн - заборгованість по тілу кредиту; 24877,86 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 
Тому позивач просить стягнути вказану заборгованість за договором позики, судовий збір та витрати на правничу допомогу.
ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.
Представник позивача в у позовній заяві просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, зазначив, що не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги задовольнити.
Відповідачу була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, днем вручення якої, відповідно до п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України є 08.04.2026 року. 
Відповідач скористався правом на подання відзиву, в якому вказав, що із позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та неправомірними. Так, як зазначає відповідач, позивачем суду не надано доказів які б підтверджували факт укладення договору, факт надання кредиту та його розмір, номер банківської картки на яку було перераховано кредитні кошти, тобто не доведено факту виконання грошових зобов`язань за кредитним договором кредитором, якщо такий договір було укладено. Вважає, що позивачем пред`явлено позов до особи, яку не було ідентифіковано та верифіковано, а тому невідомо ким саме було укладено спірний кредитний договір; доказів належності відповідачу номеру телефону не надано; доказів перерахування грошових коштів на виконання умов кредитного договору (доказів надання кредиту) позивачем не надано; буд-які докази, що могли б підтвердити факт укладання кредитного договору відповідачем, відсутні; сума заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 12 523,62 грн. неспівмірною із тілом кредиту у розмірі 3400,00 грн. Вказав, що з 17.08.2025 року відповідач проходить військову службу в Збройних Силах України, а тому не отримував досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, як і не отримував повідомлень про відступлення права вимоги за кредитним договором, як про це зазначає позивач у позовній заяві.
Крім цього вважає розмір витрат на правничу допомогу неспіврозмірною з наданням цієї послуги, при цьому зауважив про відсутність документів про оплату такої допомоги. Просив у задоволенні позову відмовити.
ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Гриньків Д.В. від 16.04.2026 року постановлено залишити позовну заяву без руху.
21.04.2026 року на адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків, вказаних в ухвалі судді.
Ухвалою від 23.04.2026 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
ІV. Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 23.06.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії № 525291416 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 6000 грн на умовах строковості, зворотності, платності. 
За даним договором відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 2000 грн у вигляді першого траншу (п. 2.3 договору). 
Згідно з п. 3.1. договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.
У пункті 3.2. сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.
Відповідно до п. 3.3. договору, для здійснення першої пролонгації Дисконтного періоду за цим договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 378 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет.
Згідно п. 4.1 договору 4.1. З метою укладення цього Договору Позичальник, ознайомившись з Правилами, заповнив Заявку, вказавши всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. При подачі Заявки Позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення Договору (перший Транш) та строк оплати обов`язково платежу по процентам за користування Кредитом.
У відповідності до п. 4.2. Позичальник підтверджує, що вказав в Заявці повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Кредитодавцю для прийняття рішення про надання чи ненадання Кредиту, а також бажаний спосіб отримання Кредиту. Позичальник зобов`язується оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше ніж протягом 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних.
Відповідно до п.4.5. договору за результатами заповнення Заявки Позичальник вказує реквізити Платіжної картки, яка випущена для управління відкритого на його ім`я рахунком, на який він бажає отримати Кредит.
На підставі даних, зазначених у первинній Заявці, Інформаційно-комунікаційна система Кредитодавця здійснила ідентифікацію Позичальника та формувала його Особистий кабінет. Особистий кабінет створюється під час подачі Заявки на перший Кредит (п. 4.6.договору). 
Згідно п. 5.1. кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки НОМЕР_2.
6.1. Позичальник в будь-який час, протягом Дисконтного періоду дії Договору, може збільшити суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, в тому числі при частковому погашенні Кредиту.
Відповідно до п. 7.1 договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 23.07.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником.
Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 23.07.2028 (пункт 7.3 договору).
Відповідно до п.7.4. Проценти за Договором сплачуються в наступному порядку: 7.4.1. протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору; у п. 7.4.2. договору зазначено, що після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно.
Згідно із п. 8.3. Протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом визначають наступним чином: 8.3.1. За період від дати видачі Кредиту до 23.07.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 229,95 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,63 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі - Дисконтна процентна ставка); 8.3.2. у разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 23.07.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі - Індивідуальна процента ставка). 8.4. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним.
Відповідно до п. 11.1. договору Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.
Вказаний договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2G3H8, відправлено 23.06.2023 на номер телефону НОМЕР_1 (доказ в електронному вигляді).
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 23.06.2023 року зазначені персональні дані позичальника ОСОБА_1 дата укладення договору 23.06.2023 року, сума кредиту 2000 грн, строк кредиту 30 днів, номер карти позичальника НОМЕР_2, фінансовий номер телефону НОМЕР_1 (доказ в електронному вигляді).
В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 6000 грн. При цьому у довідці щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" ОСОБА_1 вказано про додаткові угоди до договору, а саме: 28.06.2023 року в сумі 1 000 грн, 29.06.2023 року в сумі 450 грн, 29.06.2023 року в сумі 650 грн, 03.07.2023 року в сумі 450 грн, 06.07.2023 року в сумі 450 грн, 06.07.2023 року в сумі 200 грн, 07.07.2023 року в сумі 250 грн та 07.07.2023 року на суму 550 грн. Кпім цього було зазначено про те, що позичальником здійснено пролонгацію дисконтного періоду на 28 днів шляхом сплати процентів станом на 21.07.2023 року в сумі 834 грн (доказ в електронному вигляді).
Факт перерахування коштів у сумі 6000 грн на вказану відповідачем у заявці на отримання грошових коштів банківську карту підтверджується інформацією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що була надана суду на підставі ухвали суду та випискою по рахунку № НОМЕР_2 за період з 23.06.2023 р. по 12.07.2023 року. Крім того згідно інформації наданої банком а ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), Банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_2 . У період з 23.06.2023 р. по 12.07.2023 р. на платіжну картку № НОМЕР_2 , були зарахування коштів у сумі 2000,00 грн., 1000,00 грн., 650,00 грн., 450,00 грн., 450,00 грн., 200,00 грн., 450,00 грн., 550,00 грн., 250,00 грн. Номер телефону НОМЕР_4 не був фінансовим номером телефону за картковим рахунком платіжної картки № НОМЕР_2 , та не знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ). Номери телефонів, які знаходяться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) - НОМЕР_5 , НОМЕР_6 . Повний номер рахунку платіжної картки № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) - НОМЕР_7  (докази в електронному вигляді).
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 525291416 від 23.06.2023 року сума до сплати станом на 26.09.2023 року становить 16 038,33грн (доказ в електронному вигляді).
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28 листопада 2019 року. Додатковими угодами укладеними між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» №19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, від № 32 від 31 грудня 2023 року строк дії договору №28/1118-01 продовжено, зокрема до 31 грудня 2024 року (докази в електронному вигляді).
Відповідно до умов договору № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі прав вимоги. Право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
У витязі з реєстру прав вимоги № 250 від 20.09.2023 року під порядковим номером 903 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 525291416, дата кредитного договору 23.06.2023 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 5 999,21грн, заборгованість по відсоткам 10217,90 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 16 217,11 грн (доказ в електронному вигляді).
27.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01. Предметом зазначеного договору факторингу є відступлення права вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п. 4.1.) (доказ в електронному вигляді).
У витязі з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 року під порядковим номером 10962 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 525291416, дата кредитного договору 23.06.2023року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 5999,21 грн, заборгованість по відсоткам 24877,86 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 30877,07 грн (доказ в електронному вигляді).
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 525291416 від 23.06.2023 року боржником за яким є ОСОБА_1 сума до сплати станом на 27.05.2024 року становить 30 877,07 грн, з яких: 5 999,21 грн - тіло кредиту та 24 877,86грн - відсотки, нараховані з 27.09.2023 по 17.12.2023 року (доказ в електронному вигляді).
15.07.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №15/07/25-E відповідно до умов договору фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі божників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору (доказ в електронному вигляді).
У витязі з реєстру боржників до договору факторингу № 15/07/25-Е від «11» липня 2025 року під порядковим номером 25391 зазначено боржника ОСОБА_1 номер кредитного договору 525291416, дата кредитного договору 23.06.2023 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 5999,21 грн, заборгованість по відсоткам 24877,86 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 30877,07 грн (доказ в електронному вигляді).
Відповідно до виписки з особового рахунка заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 525291416 від 23.06.2023 року перед ТОВ «ФК «Ейс» складає 30 877,07 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 999,21 грн, прострочена заборгованість за процентами 24 877,86грн (доказ в електронному вигляді)).
V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. 
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що: «доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що: «у разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».
Дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Отже, спростувати розрахунок боргу за кредитом можливо лише в призмі оцінки доводів сторони, яка заперечує такий розрахунок.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21).
Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.
У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
VІ. Висновки суду.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. 
Судом встановлено, що 23.06.2023 року між відповідачем та з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладений договір позики № 525291416 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на суму 2000 грн шляхом переказу на його банківську картку № НОМЕР_2 та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,63 % від суми кредиту за кожен день користування, в дисконтний період, який триває 30 днів з дня надання кредиту, та протягом решти строку в розмірі 2,98% в день, який в подальшому було збільшено до 6000 грн.
Видача кредиту на загальну суму 6000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що належить позичальнику ОСОБА_1 , підтверджено інформацією наданою АТ «Універсал банк». При цьому позичальником не спростовано факт отримання ним кредитних коштів від первісного кредитора, будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить відповідач суду не надав.
Крім цього, позивач правомірно набув право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 за договором № 525291416 від 23.06.2023 року, який був підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV2G3H8. 
Разом з тим, відповідач, який заперечував проти позову, не спростував доводи опонента шляхом подання відповідних доказів, а відповідно до виписки АТ «Універсал банк» на картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано в загальному 6 000 грн.
В той же час строк дії даного договору становить 5 років (п. 11.2 Договору). А тому відсотки за користування кредитом, які просить стягнути позивач, нараховані правомірно. Відтак, зважаючи на розрахунки заборгованості первісного кредитора та ТОВ «Таліон плюс», відсотки за користування кредитом нараховані в межах строку дії договору та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Отже, до стягнення з відповідача підлягає тіло кредиту в розмірі 5999,21 грн та відсотки за користування кредитом в розмірі 30877,07 грн, з яких 10217,90 грн - залишок відсотків нарахованих первісним кредитором та 24 877,86 грн - відсотки, нараховані ТОВ «Таліон плюс» за період з 27.09.2023 року по 17.12.2023 року. При цьому судом враховано, що на погашення заборгованості за кредитом відповідачем сплачено 834 грн, з яких - 0,79 грн зараховано на тіло кредиту, а 833,21 грн - на погашення відсотків за користування кредитом.
Відтак позовні вимоги підлягають до задоволення.
VІІ. Судові витрати.
Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому з відповідача слід стягнути 2662,40 гривень судового збору на користь позивача.
Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, дійшов такого висновку.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 7000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору від 20.08.2025 року про надання правової допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача.
На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази:
договір про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс" та адвокатським об`єднанням «Соломко та партнери» (доказ в електронному вигляді));
додатковою угодою 25771046047 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (доказ в електронному вигляді));
акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року на загальну суму 7000 грн щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 525291416 від 23.06.2023. (доказ в електронному вигляді);
свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю КС № 7073/10 від 19.10.2018 року виданого на ім`я Соломко Олексій Володимирович (доказ в електронному вигляді);
довіреність від 11.08.2025 року (доказ в електронному вигляді)).
Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.
Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 7000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату.
В той же час, враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
На підставі ст.ст. 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» заборгованість за договором кредитної № 525291416 від 23.06.2023 року в сумі: 30 877 (тридцять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн 07 коп., з яких: 5999 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 21 коп. - тіло кредиту та 24 877 (двадцять чотири тисячі вісімсот сімдесят сім) грн 86 коп. - відсотки за користування кредитом.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 (три тисячі) грн.
Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС», вул. Харківське шосе, 19, офіс 2005, м. Київ, 02090, ЄДРПОУ: 42986956;
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Рішення складене у повному обсязі 29.05.2026 року.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області Гриньків Д.В.