621/1051/26
2/621/1440/26

РІШЕННЯ
іменем України

26 червня 2026 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Кришталь А. А.,

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс",
представник позивача - Сердійчук Я. Я.,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи в залі суду справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення суми,
у с т а н о в и в:
31.03.2026 від ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" через систему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_2 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z62.22631.005542368 від 31.07.2019 у загальному розмірі 26 095 грн 16 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн 00 коп.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.07.2019 між АТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № Z62.22631.005542368, за умовами якого остання отримала 14 200 грн 00 коп., зі встановленою процентною ставкою - 15.0 % річних. Кредитний договір укладено в електронній формі.
11.12.2025 було укладено договір № 11-12/25, за умовами якого АТ "Ідея Банк" відступило на користь позивача право вимоги за кредитним договором № Z62.22631.005542368 від 31.07.2019.
У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, станом день подання позовної заяви, у відповідача ОСОБА_1 утворилась загальна сума заборгованості за кредитним договором № Z62.22631.005542368 від 31.07.2019 у розмірі 26 095 грн 16 коп., яка складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 259 грн 17 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 5 224 грн 33 коп.; заборгованість за комісіями - 10 611 грн 66 коп.
Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.04.2026 позовну заяву залишено без руху, до позовної заяви не додано доказ надсилання відповідачу на дійсну адресу зареєстрованого місця проживання копій поданих до суду документів з урахуванням положень частини 7 статті 43, частини 1 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України.
15.04.2026 представник позивача Сердійчук Я. Я. надіслала позовну заяву (в новій редакції) до ОСОБА_1 , а також доказ надсилання копії позовної заяви з доданими до неї документами на адресу проживання відповідача.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.04.2026 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 14.05.2026.
14.05.2026 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 26.06.2026.
26.06.2026 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача Сердійчук Я. Я. у позовній заяві просила проводити судовий розгляд у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 подала заяву, в якій визнала розмір позовних вимог та просила проводити судовий розгляд за її відсутності.
Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Даними копій договору кредиту та страхування № Z62.22631.005542368 від 31.07.2019, паспорту споживчого кредиту, ордерів розпоряджень № 1, № 2 від 31.07.2019, меморіального ордеру від 31.07.2029 Публічної пропозиції АТ "Ідея Банк", підтверджується, що 31.07.2019 між АТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Z62.22631.005542368, за умовами яких остання отримала 14 200 грн 00 коп., на строк 24 місяці. Також, Договір містить підпис ОСОБА_1 в якості позичальника (а. с. 7-22).
Відповідно до договору факторингу № 11-12/25 від 11.12.2025, укладеного між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Факторинг Партнерс", Реєстру боржників для друку до Договору факторингу № 11-12/25 від 11.12.2025, ТОВ "Факторинг Партнерс" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 095 грн 16 коп. (а. с. 27-39).
Згідно відомості про щоденні нарахування, розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z62.22631.005542368 від 31.07.2019, наданих позивачем, станом на 11.12.2025 мається заборгованість у відповідача ОСОБА_1 в розмірі 26 095 грн 16 коп., яка складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 259 грн 17 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 5 224 грн 33 коп.; заборгованість за комісіями - 10 611 грн 66 коп. (а. с. 23-25).
Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дату та суми нарахування процентів.
У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Положеннями статей 512-514 ЦК України врегульовано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням: 31.07.2019 між АТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 кредитного договору № Z62.22631.005542368, та подальшим укладанням 11.12.2025 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Факторинг Партнерс" договору факторингу № 11-12/25, у результаті чого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № Z62.22631.005542368 від 31.07.2019, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.
Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором, який визнано відповідачем.
Відповідач ОСОБА_1 подала заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і, відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.
За таких обставин, позовна заява ТОВ "Факторинг Партнерс" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню.
Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 331 грн 20 коп. (а. с. 6).
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, заявки на надання юридичної допомоги № 287 від 01.08.2025, Витягу з Акту № 29 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026 (а. с. 46-53).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 206, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" 26 095 (двадцять шість тисяч дев`яносто п`ять) грн 16 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн 20 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 13 000 (тринадцять тисяч) грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.
Зобов`язати Головне управління Державної Казначейської служби України в Харківській області (вул. Євгенія Єніна, 18, м. Харків, 61166) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн 20 коп., сплаченого при поданні позову за платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 0629200099 від 27.03.2026 в АТ "ОТП Банк".
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс", місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ: 42640371.
Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Повне рішення складене 26.06.2026.

Головуючий: В. В. Овдієнко