П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5615/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сіжук О.В.
Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
20 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства “Центральна міська клінічна лікарня” Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2025 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства “Центральна міська клінічна лікарня” Чернівецької міської ради, в якому просив:
-визнання протиправним та скасувати рішення експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Чернівецької міської ради №73/25/5460/Р від 06.11.2025 про відмову у встановленні інвалідності; 
-зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Центральна міська клінічна лікарня» Чернівецької міської ради в особі експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи повторно розглянути медико-експертну справу ОСОБА_1 та прийняти нове рішення щодо результату оцінювання, яким встановити третю (Ш) групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що предметом адміністративного позову є не визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності позивача, а оскарження допущених відповідачем процедурних порушень.
Апелянт зазначає, шо п. 8 Критеріїв встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338, визначено, що підставою для визнання особи особою з інвалідністю є одночасна наявність таких обов`язкових умов, зокрема, стійкі порушення функцій організму, обмеження життєдіяльності, необхідність вжиття заходів соціального захисту. В свою чергу, на думку позивача, його стан здоров`я та соціальні потреби повністю відповідають усім трьом вказаним вище критеріям.
Отже, висновок відповідача свідчить про формальний підхід та відсутність всебічного повного та об`єктивного аналізу медичної документації. При цьому, комісія не врахувала синергетичний ефект від сукупності захворювань, не надала належної оцінки динаміці погіршення стану здоров`я (зокрема, появі нових ускладнень з судинами та зором) та проігнорувала об`єктивні дані обстежень. 
Враховуючи, що стан позивача об`єктивно не покращився, а навпаки - погіршився, рішення про відмову у наданні інвалідності є нелогічним та протиправним. 
Таким чином, рішення відповідача №73/25/5460/Р від 06.11.2025 є незаконним необґрунтованим, прийнятим без урахування всіх обставин, що мають значення для справи, та підлягає скасуванню.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 06.11.2025 Експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства “Центральна міська клінічна лікарня” Чернівецької міської ради прийнято рішення №73/25/5460/Р від 06.11.2025 (витяг № 73/25/5460/Р від 06.11.2025), за результатами проведеного огляду позивача, зокрема, визначено: п. 17.1.7. Діагноз, за яким особу було направлено, відповідно до національного класифікатора НК 025:2021 «Класифікатор хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я»: - основний діагноз: Е10.71 – цукровий діабет типу 1 з множинними мікросудинними та іншими уточненими несудинними ускладненнями. Супутні діагнози: №45.9 – Орхіт, епідидиміт та епідидимоорхіт без абсцесу; 11.9 – гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця без (застійної) серцевої недостатності; Е66.21 – Ожиріння з альвеолярною гіповентиляцією, індекс маси тіла (ІМТ) 30 кг/ м2 до 34,99 кг/м2. Ускладення основного діагнозу: Е11.51 – цукровий діабет типу 2 з периферичною ангіопатією, без гангрени; Е11.31 - цукровий діабет типу 2 з фоновою ретинопатією; Е11.42 - цукровий діабет типу 2 з діабетичною полінейропатією.
Разом з цим, визначено, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1338 від 15.11.2024 особа, немає обмеження за критеріями повсякденного функціонування особи, що не дає підстави для встановлення групи.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суб`єкта владних повноважень, звернувся з адміністративним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції критично оцінив доводи позивача стосовно того, що експертною командою не враховано синергетичний ефект від сукупності захворювань, не надано належної оцінки динаміці погіршення стану його здоров`я та не проведено належного аналізу медичної документації, що суперечить пункту 31 Порядку проведення оцінювання, з огляду на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення відповідачем пункту 31 Порядку проведення оцінювання.
Поряд з цим, суд зауважив, що як свідчить зміст форми Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.12.2024 №2067, він не містить пункту/графи, де слід зазначати медичні документи, що стосуються захворювання чи стану здоров`я, відповідно до якого особу направлено на проведення оцінювання, та на основі яких експертна команда приймає відповідне рішення за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи.
Таким чином, суд вказав про відсутність належних доказів щодо врахування чи не врахування відповідачем тієї чи іншої медичної документації позивача під час прийняття оскаржуваного рішення.
Відповідно відсутність у витязі з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи переліку медичних документів, на основі яких здійснюється таке оцінювання, жодним чином не означає їх неврахування експертною командою.
Більше того, суд першої інстанції вказав, що стороною позивача не зазначено чітко, які захворювання та/або діагнози, зазначені в медичних документах, чи які саме з документів, направлених для проведення оцінювання повсякденного функціонування позивача, не були враховані експертною командою при прийнятті оскаржуваного рішення з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Будь-яких доказів того, що медичні документи, які долучені позивачем до позовної заяви, не були додані лікуючим лікарем до електронного направлення, а інформація, зазначена в них, не були враховані експертною командою при оцінюванні повсякденного функціонування особи позивачем суду не надано та в матеріалах справи відсутні.
Щодо посилань позивача на ту обставину, що відповідачем не досліджувалися надані виписки з історій хвороби, консультативні висновки, свідоцтва про хворобу, видані ВЛК Західного регіону, та не враховано погіршення стану здоров`я, суд першої інстанції вказав, що до компетенції суду не відноситься здійснення власної оцінки підставності прийняття відповідачем висновку щодо встановлення позивачеві групи інвалідності та причини інвалідності, оскільки це є дискреційним повноваженнями експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення від 06.11.2025 №73/25/5460/Р, згідно з яким позивачу відмовлено у визнанні його особою з інвалідністю, експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, будь-яких доказів порушення відповідачем процедури прийняття такого рішення матеріали справи не містять та судом не встановлено.
Водночас, у разі незгоди позивача з вказаним рішенням експертної команди в частині неналежного оцінювання його повсякденного функціонування без врахування всіх медичних документів та діагнозів, що спричинило невстановлення йому групи інвалідності, то суд зауважує, що в даному випадку, він вправі звернутися з відповідною скаргою до Центру оцінювання функціонального стану особи.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийняті рішення № 73/25/5460/Р від 06.11.2025 про відмову у встановленні інвалідності відповідачем не допущено порушення процедури його прийняття, а тому за таких підстав дане рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення пункту 9 частини першої статті 19 КАС України передбачають, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 березня 2020 року у справі №240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі №804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі №817/820/16, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів законодавчих актів про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Отже предметом судового перегляду є перевірка дотримання відповідачем порядку ухвалення оскаржуваного рішення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи” (далі – Постанова № 1338, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що до введення в дію Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи”:
з 1 січня 2025 року експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою (далі – експертні команди), до складу яких можуть входити лікарі, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, а також Центром оцінювання функціонального стану осіб відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою;
проведення оцінювання повсякденного функціонування особи організовується в кластерних та надкластерних закладах охорони здоров`я відповідно до Положення про експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
За потреби та/або в разі відсутності затвердженої спроможної мережі закладів охорони здоров`я на території регіону оцінювання повсякденного функціонування особи проводиться також у визначених Міністерством охорони здоров`я закладах охорони здоров`я державної форми власності та визначених розпорядженням начальника (голови) обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації) за погодженням з Міністерством охорони здоров`я закладах охорони здоров`я комунальної форми власності;
оцінювання повсякденного функціонування особи проводиться з використанням електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи після початку її функціонування (п. 2 Постанови № 1338).
Датою початку функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи та її складової – Реєстру осіб, направлених на проведення оцінювання повсякденного функціонування, є дата оприлюднення відповідного повідомлення про це на офіційному веб-сайті Міністерства охорони здоров`я, яке здійснюється після впровадження відповідного програмного забезпечення та забезпечення технічної можливості щодо його функціонування (п. 3 Постанови № 1338).
Основні організаційні засади формування та функціонування експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи визначає Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи” (далі – Положення про експертні команди, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 2-4 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи експертні команди формуються та функціонують у кластерних та/або надкластерних закладах охорони здоров`я, а також за потреби та/або в разі відсутності затвердженої спроможної мережі закладів охорони здоров`я на території регіону в закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності (далі – заклади охорони здоров`я).
Перелік закладів охорони здоров`я комунальної форми власності визначається керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації) та з обґрунтуванням надсилається на погодження до МОЗ.
Перелік закладів охорони здоров`я державної форми власності визначається МОЗ.
Перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи та входити до складу експертних команд, затверджується керівником закладу охорони здоров`я, та підлягає оновленню не менш як один раз на рік.
Експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи”.
Експертні команди у своїй роботі керуються Конституцією України, Законом України “Про запобігання корупції”, іншими законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами.
Оцінювання проводиться: Центром оцінювання функціонального стану особи; експертними командами, сформованими на базі закладів охорони здоров`я (п. 6 Положення про експертні команди).
Згідно вимог п. 9 Положення про експертні команди експертні команди, з поміж іншого, 
формують результати оцінювання на підставі відомостей про стан здоров`я особи, зокрема обов`язково на підставі тих, що містяться в електронній системі охорони здоров`я, та в медичній документації, що була внесена до електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи в сканованому вигляді лікарем, який направив на проведення оцінювання; 
визначають компенсатори повсякденного функціонування особи (сукупність лікарських засобів та/або медичних виробів та допоміжних засобів реабілітації тимчасового або постійного застосування/ використання); 
планують та проводять повторні оцінювання; 
визначають необхідність проведення подальшої комплексної оцінки обмежень життєдіяльності особи та здійснюють передачу таких відомостей та результатів оцінювання до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери шляхом електронної інформаційної взаємодії; 
встановлюють групи (підгрупи) інвалідності, фіксують причини та час її настання відповідно до підтверджувальних документів; 
вносять до електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи протокол та рішення про проведене оцінювання в електронній формі в установленому законодавством порядку.
Відповідно до п. 11 Положення про експертні команди керівник закладу охорони здоров`я, на базі якого організовується проведення оцінювання, визначає заступника керівника закладу охорони здоров`я, на якого покладаються повноваження з питань організації проведення оцінювання. 
Склад експертних команд формується індивідуально для проведення кожного оцінювання з лікарів загальною чисельністю не менше трьох осіб з переліку лікарів, які мають право проводити оцінювання в складі експертних команд. До складу обов`язково має входити лікар-терапевт або профільний лікар щодо супутнього захворювання або ускладнень.
Після появи технічної можливості в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи склад експертних команд формується з дотриманням принципу випадковості, з використанням засобів електронної системи (п. 12 Положення про експертні команди).
Пунктом 13 визначено, що головуючим лікарем під час проведення оцінювання визначається лікар, спеціальність якого відповідає основному діагнозу.
У закладі охорони здоров`я, в якому організовано проведення оцінювання, має бути створена офіційна електронна пошта для забезпечення інформування осіб, яких направляють на проведення оцінювання, та лікарів, які таке направлення здійснюватимуть (п. 14 Положення про експертні команди)
Відповідно до п. 17 Положення про експертні команди основною формою роботи експертних команд є розгляд, участь в якому окремими членами може бути дистанційною відповідно до вимог, визначених Порядком проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи”, та з використанням технічних засобів електронних комунікацій, що забезпечують дотримання лікарської таємниці, конфіденційності інформації про стан здоров`я особи та інших вимог законодавства щодо захисту персональних даних.
Документація, яка створюється в процесі оцінювання функціонування особи, ведеться в електронній формі після початку функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи (п. 18 Положення про експертні команди).
В свою чергу, процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю з метою встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, соціальній та психологічній реабілітації, а також складення та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на основі комплексного реабілітаційного обстеження особи та індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) визначає Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи” (далі – Порядок проведення оцінювання, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).
Згідно п. 3 Порядку проведення оцінювання направлення на оцінювання у зв`язку з тривалою тимчасовою непрацездатністю проводиться з метою визначення необхідності продовження тимчасової непрацездатності або встановлення інвалідності.
Згідно з п. 7, 8, 9 Порядку проведення оцінювання проведення оцінювання організовується у закладі охорони здоров`я, в якому затверджено перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання.
Оцінювання проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі – експертні команди).
Склад експертних команд формується індивідуально для кожного випадку. Після появи технічної можливості склад експертних команд формується за допомогою електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи (далі – електронна система) з дотриманням принципу випадковості, з числа доступних лікарів за спеціалізацією, необхідною для проведення оцінювання.
Відповідно до п. 14 Порядку проведення оцінювання, оцінювання проводиться з використанням електронної системи після початку її функціонування та електронної системи охорони здоров`я.
У разі відсутності технічної можливості використовувати електронну систему, інформація про що оприлюднюється на офіційному веб-сайті МОЗ, опрацювання направлень та документів для проведення оцінювання та процес оцінювання здійснюються із застосуванням паперового документообігу з прийняттям рішення за результатами оцінювання за формою, встановленою МОЗ, яке повинно бути підписане всіма членами та головуючим експертної команди та скріплене печаткою закладу охорони здоров`я, на базі якого функціонує відповідна експертна команда, що провела оцінювання. Після появи технічної можливості такі рішення та документи підлягають негайному внесенню до електронної системи (не пізніше ніж протягом наступного дня після появи технічної можливості).
Згідно з п. 28 Порядку проведення оцінювання розгляд справ здійснюється в порядку черговості на підставі електронної черги, яка формується електронною системою.
До дня розгляду справи члени експертної команди не мають доступу до справи в електронній системі. Особа, яку направили на проведення оцінювання, не має доступу до персонального складу експертної команди, яка проводитиме оцінювання.
Відповідно до п. 29 Порядку проведення оцінювання розгляд справи повинен бути проведений не пізніше 30 календарних днів з дня прийняття закладом охорони здоров`я електронного направлення до розгляду, крім виникнення надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють розгляд справи в установлені строки.
У разі проведення повторного оцінювання експертна команда може зробити запит на отримання справи медико-соціальної експертизи або отримати доступ до результатів попередніх оцінювань, що містяться в електронній системі. Розгляд справи зупиняється на строк, необхідний для отримання доступу до справи.
У разі необхідності проведення додаткового обстеження розгляд справи повинен бути проведений не пізніше 30 календарних днів після завершення такого обстеження.
Під час проведення оцінювання за рішенням експертної команди до справи можуть долучатися документи, подані особою, оцінювання якої проводиться, які не були подані разом із направленням, але стосуються відповідної справи.
Рішення приймаються експертною командою в день розгляду справи, крім випадків необхідності проведення додаткового обстеження, неявки особи на проведення оцінювання або зміни складу експертної команди.
Якщо під час розгляду справи член експертної команди дізнався про наявність у нього конфлікту інтересів, він зобов`язаний негайно повідомити про це адміністратору, зазначити про відповідний конфлікт інтересів у протоколі, що є підставою для формування нового складу експертної команди для розгляду такої справи.
Пунктом 30 Порядку проведення оцінювання визначено, що головуючим у справі визначається лікар, чия спеціальність відповідає профілю справи. Головуючий у справі представляє особу, яка направлена на оцінювання, доповідає про наявні діагнози та стан здоров`я особи, медичні та інші документи цієї особи.
Головуючий у справі несе відповідальність за складення протоколу розгляду справи та формування проекту рішення експертної команди.
Згідно з п. 31 Порядку проведення оцінювання під час розгляду справи члени експертної команди досліджують всі надані документи, а також відповідні медичні записи, що підтверджують стан здоров`я особи, щодо якої проводиться оцінювання, що містяться в електронній системі охорони здоров`я.
У разі отримання від особи додаткових документів під час розгляду справи такі документи завантажуються експертною командою до електронної системи. 
Відповідно до п. 32 Порядку проведення оцінювання якщо наявної інформації недостатньо для прийняття рішення щодо оцінювання, експертна команда має право направити особу на додаткове медичне обстеження. У такому разі головуючий у справі формує електронне направлення в електронній системі охорони здоров`я відповідно до Порядку ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого МОЗ. 
Строк, протягом якого експертній команді подаються результати такого обстеження, не може перевищувати 60 календарних днів з моменту направлення на додаткове медичне обстеження.
Пунктом 34 Порядку проведення оцінювання встановлено, що Експертна команда проводить розгляд справи у визначеному складі. Відомості щодо результатів огляду і прийнятих рішень вносяться до протоколу розгляду. У разі організаційної потреби та технічної можливості окремі члени експертної команди (крім тих, що безпосередньо проводять огляд особи та/або спеціалізація яких безпосередньо стосується рішення, яке повинна прийняти експертна команда) можуть брати участь у розгляді дистанційно з використанням технічних засобів електронних комунікацій із забезпеченням дотримання лікарської таємниці, конфіденційності інформації про стан здоров`я особи та інших вимог законодавства щодо захисту персональних даних.
Згідно з п. 35, 36 Порядку проведення оцінювання рішення приймаються колегіально більшістю голосів членів експертної команди. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос головуючого у справі. 
Розгляд справи фіксується у відповідному протоколі. Протокол розгляду підписується в електронній системі кожним членом експертної команди шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису користувача електронної системи відповідно до Закону України “Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги”. 
За результатами проведення оцінювання експертна команда приймає рішення щодо встановлення чи невстановлення (або визначення) відповідно до законодавства: 
ступеня обмеження життєдіяльності особи; 
потреби у продовженні тимчасової непрацездатності; інвалідності, фіксації причин та часу її настання відповідно до документів, що це підтверджують; 
ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), фіксації причин та часу настання відповідно до документів, що підтверджують цей факт, та періоду, на який його встановлено; 
наявності медичних показань на право одержання особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю, яка має порушення опорно-рухового апарату, автомобіля і протипоказання до керування ним, що визначаються відповідно до переліку медичних показань і протипоказань, затвердженого МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики; потреби у постійному сторонньому догляді; 
потреби в отриманні соціальної, психолого-педагогічної, професійної, трудової та/або фізкультурно-спортивної реабілітації; обсягів та видів необхідних допоміжних засобів реабілітації (у тому числі засобів для пересування з електроприводом) та/або медичних виробів; 
потреби в отриманні реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я та у разі визначення такої потреби головуючий формує електронне направлення для надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я відповідно до Порядку організації надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2021 р. № 1268 “Питання організації реабілітації у сфері охорони здоров`я”; 
ступеня стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування; причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений експертною командою у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого. 
Датою встановлення інвалідності вважається дата надходження до експертної команди направлення на проведення оцінювання (п. 40 Порядку проведення оцінювання).
Згідно з п. 44, 45, 46 Порядку проведення оцінювання рішення експертної команди підписується в електронній системі кожним членом експертної команди шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису користувача електронної системи відповідно до Закону України “Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги”.
У разі складення експертною командою документів в паперовій формі такі документи підписуються всіма членами експертної команди.
У разі проведення очного або виїзного розгляду справи роздрукована форма прийнятого рішення та рекомендації у зв`язку з прийнятим рішенням, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі встановлення інвалідності), надаються особі на підпис.
Після проведення оцінювання, прийняття та підписання в електронній системі рішення експертної команди на адресу електронної пошти особи, яка проходила оцінювання, надсилається витяг із рішення, що формується в електронній системі у зв`язку з прийнятим рішенням, та рекомендації у зв`язку з прийнятим рішенням, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі встановлення інвалідності). У разі відсутності електронної пошти зазначені документи надсилаються протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).
Витяг з прийнятого рішення та рекомендації у зв`язку з прийнятим рішенням, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі встановлення інвалідності), також відображаються в електронній системі для лікаря, який направив, та за запитом особи можуть бути роздруковані та надані їй у паперовій формі (п. 53 Порядку проведення оцінювання).
Повторне оцінювання осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму проводиться раз на один - три роки або в інший строк, визначений відповідно до критеріїв встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи”.
Рішення експертних команд щодо результатів оцінювання можуть бути оскаржені особами, яким було проведено таке оцінювання (далі – скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або до адміністративного суду (п. 57 Порядку проведення оцінювання).
За умовами Критеріїв визнання особи особою з інвалідністю, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи” підставою для визнання особи особою з інвалідністю є одночасна наявність таких обов`язкових умов:
- стійкі порушення функцій організму – хвороба триває не менше 12 місяців, або очікується, що вона триватиме щонайменше 12 місяців або призведе до смерті особи, а також існують мінімальні шанси на значне покращення стану навіть за умов застосування найкращого доступного лікування;
- обмеження життєдіяльності – особа має помірний (1 ступінь), виражений (2 ступінь) або значний (3 ступінь) ступінь обмеження здатності до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності;
- необхідність вжиття заходів соціального захисту – особа має потребу в підтримці в повсякденному житті, а саме: отриманні послуг з реабілітації, паліативної допомоги, забезпеченні технічними та іншими засобами реабілітації, забезпеченні лікарськими засобами для використання в амбулаторних умовах та/або медичними виробами для використання в амбулаторних та побутових умовах.
Пунктом 11 Критеріїв визнання особи особою з інвалідністю передбачено, що третя група інвалідності встановлюється особам, які мають помірний ступінь (1 ступінь) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності людини, що зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами.
За Класифікацією основних критеріїв життєдіяльності та ступенів їх враженості затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи” ступінь обмеження життєдіяльності визначається як величина відхилення від нормальної функціональності особи, що впливає на її здатність здійснювати основні життєві активності. Таке визначення базується на об`єктивних критеріях, що включають функціональні, соціальні та психологічні аспекти.
Виділяються чотири основні ступені обмеження життєдіяльності:
легкий ступінь обмеження – особа має незначні труднощі у виконанні деяких повсякденних завдань, але здатна справлятися з основними функціями без сторонньої допомоги;
помірний ступінь обмеження (1 ступінь) – особа має помітні труднощі у виконанні повсякденних завдань, таких як навчання, робота, спілкування, орієнтація, контроль за поведінкою, пересування та самообслуговування;
виражений ступінь обмеження (2 ступінь) – особа стикається з істотними труднощами у виконанні більшості основних активностей, що може включати значні обмеження у навчанні, роботі, спілкуванні та самообслуговуванні, які вимагають регулярної допомоги або спеціальних заходів для покращення якості життя;
значний ступінь обмеження (3 ступінь) – особа має серйозні порушення функцій органів і систем, що призводять до неможливості або істотного зниження здатності виконувати основні життєві функції, що супроводжується потребою в сторонній допомозі для забезпечення базових потреб, таких як догляд, харчування та пересування.
До критеріїв життєдіяльності людини належать: здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності.
Як встановлено судом, предметом спірних правовідносин є рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства “Центральна міська клінічна лікарня” Чернівецької міської ради про відмову у встановленні інвалідності.
Згідно змісту вказаного рішення, експертна комісія дійшла висновку, що позивач немає обмеження за критеріями повсякденного функціонування особи, що не дає підстави для встановлення групи інвалідності.
Тобто, згідно вказаного рішення підстави для встановлення групи інвалідності позивачу відсутні.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що висновок експертної команду не відповідає фактичному стану позивача, оскільки ґрунтується не на всебічному огляді та аналізі документів, а на поверхневому та упередженому ставленні до позивача. Крім того, експертною командою допущено помилку при зазначенні типу хвороби позивача.
Водночас, колегія суддів зазначає, що допущення описки в описовій частині рішення експертною командою у визначенні типу хвороби позивача, не свідчить про поверхневий розгляд справи повивача, а аргументи щодо упередженого ставлення без зазначення належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин є необґрунтованими.
При цьому, оцінювання повсякденного функціонування особи експертною командою проводиться за електронним направленням лікуючого лікаря, до якого додаються електронні копії оригіналів, зокрема, медичних документів, що стосуються захворювання чи стану здоров`я, відповідно до якого особу направлено на проведення оцінювання.
Відтак, прийняте експертною командою рішення ґрунтувалось на дослідженні тих документів, які були наявні в матеріалах електронної справи позивача.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Отже, судом апеляційної інстанції не здобуто доказів, які б свідчили про ненадання експертною комісією оцінки всім медичним документам, наявним в справі позивача.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що комісія не врахувала синергетичний ефект від сукупності захворювань, не надала належної оцінки динаміці погіршення стану здоров`я позивача та проігнорувала об`єктивні дані досліджень.
Водночас, надаючи оцінку вказаним доводам апелянта, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення відповідачем пункту 31 Порядку проведення оцінювання.
Щодо доводів апелянта, що експертною командою порушено вимоги Порядку №1338, з огляду на неналежний розгляд його документів, який призвів до ухвалення рішення про не підтвердження встановлення позивачу групи інвалідності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у постановах від 29.12.2021 у справі № 638/2723/16-а та від 12.10.2021 у справі № 280/4820/19 дійшов висновку, що якщо спір виник у зв`язку з незгодою позивачів із висновками МСЕК щодо встановлення групи інвалідності, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
Водночас у вказаних постановах наголошується на тому, що при розгляді по суті спору у справах, в яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки не є спеціалізованою установою в медичній сфері, а тому, оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Тобто, суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.
Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що питання щодо встановлення групи інвалідності виходить за межі питань права і не може оцінюватись судом.
Таким чином, аналізуючи викладене, судом апеляційної інстанції не встановлено порушень відповідачем процедури проведення оцінювання повсякденного функціонування позивача.
Будь-яких інших порушень процедури проведення експертизи, які б могли мати наслідком скасування оскаржуваного рішення, позивачем до суду не заявлялось.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме по собі незадоволення результатом оцінювання не є достатньою підставою для скасування рішення експертної команди без надання належних та допустимих доказів процедурних порушень або очевидної невідповідності висновків наявним медичним документам.
З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення від 06.11.2025 №73/25/5460/Р, згідно з яким позивачу відмовлено у визнанні його особою з інвалідністю, експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, будь-яких доказів порушення відповідачем процедури прийняття такого рішення матеріали справи не містять та судом не встановлено.
Водночас, у разі незгоди позивача з вказаним рішенням експертної команди в частині неналежного оцінювання його повсякденного функціонування без врахування всіх медичних документів та діагнозів, що спричинило невстановлення йому групи інвалідності, позивач вправі звернутися з відповідною скаргою до Центру оцінювання функціонального стану особи.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при прийняті рішення № 73/25/5460/Р від 06.11.2025 про відмову у встановленні інвалідності відповідачем не допущено порушення процедури його прийняття, а тому за таких підстав дане рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Смілянець Е. С.