копія

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" квітня 2026 р. Справа № 608/727/26
Номер провадження2/608/519/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Коломієць Н. З. 
з участю секретаря Смаглій О. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу в спрощеному позовному провадженні за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,  
ВСТАНОВИВ:
В березні 2026 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В позовній заяві позивач вказав, що між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір надання коштів у кредит № 71486991 від 25 квітня 2025 року. 
27.03.2025 між ТОВ ««Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
Відповідно до Реєстру боржників №14 від 26.08.2025, до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16 179,36 грн, з яких: 7911,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 718,20 грн - сума заборгованості за відсотками; 5750,16 грн – сума по процентам за понадстрокове користування кредитом; 0,00 грн – сума заборгованості за пенею; 1800,00 гривень – комісія за надання кредиту.
17 червня 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 7769238.
26.08.2025 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №26082025, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
Відповідно до Реєстру боржників №3 від 24.10.2025, до договору факторингу № 26082025 від 26.08.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 11 742,00 грн, з яких: 3800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3,04 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн – сума по процентам за понадстрокове користування кредитом; 7600,00 гривень – сума заборгованості за пенею; 338,96 гривень – сума заборгованості за комісією.
З моменту отримання права вимоги до відповідача по вищевказаних кредитних договорах позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 
ОСОБА_1 належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх використання, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальній сумі 27 921,36 гривень, яку в добровільному порядку відповідач повертати відмовляється. 
Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується поштовим повідомленням про отримання повістки. Про причини неявки суд не повідомив, заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзиву на позов, у встановлений судом строк не подав. 
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, розглянувши справу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу).
За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір надання коштів у кредит № 71486991 від 25 квітня 2025 року. 
27.03.2025 між ТОВ ««Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
Відповідно до Реєстру боржників №14 від 26.08.2025, до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16 179,36 грн, з яких: 7911,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 718,20 грн - сума заборгованості за відсотками; 5750,16 грн – сума по процентам за понадстрокове користування кредитом; 0,00 грн – сума заборгованості за пенею; 1800,00 гривень – комісія за надання кредиту.
17 червня 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 7769238.
26.08.2025 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №26082025, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
Відповідно до Реєстру боржників №3 від 24.10.2025, до договору факторингу № 26082025 від 26.08.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 11 742,00 грн, з яких: 3800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3,04 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн – сума по процентам за понадстрокове користування кредитом; 7600,00 гривень – сума заборгованості за пенею; 338,96 гривень – сума заборгованості за комісією.
ОСОБА_1 належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх використання, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальній сумі 27 921,36 гривень, яку позивач просить стягнути. 
Стосовно вимоги позивача про стягнення з боржника 5750,16 гривень суми заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом, згідно Договору надання коштів у кредит №71486991 від 25.04.2025 суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У постанові Верховного Суду від 09.01.2020 у справі № 643/5521/19 зазначено, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що за умовами Договору надання коштів у кредит №71486991 від 25.04.2025 позикодавець зобов`язується надати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти від суми позики.
Строк позики 21 день (п. 2.2 Договору №71486991 від 25.04.2025).
Відповідно до п. 6 цього Договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строки виплати позики, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до позичальника звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосування одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосування одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без зміну мов договору в бік погіршення для позичальника,якщо інші не визначено додатковою угодою.
Згідно з пп 2.1, 2.2.3 Договору сума позики становить 12 000 грн, а процента ставка є фіксованою та становить 0,285 % в день.
Умовами договору передбачені також проценти за понадстрокове користування позикою в розмірі 4,00 % в день.
Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Оскільки строк дії договору № 71486991 від 25.04.2025 закінчився 15 травня 2025 року, а матеріали справи не містять доказів пролонгації строку дії цього договору, право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитними коштами з цього часу припинилося.
Однак, як вбачається з розрахунків заборгованості, починаючи з 16 травня 2025 року, тобто після спливу строку договору кредитування, відповідачу нараховувалися проценти за понадстрокове користування кредитними коштами, що є неправомірним.
Оскільки в матеріалах справи відсутнє звернення позичальника до кредитодавця щодо продовження строку кредитування, строк договору закінчився 15 травня 2025 року, отже не підлягають стягненню 5750,16 грн заборгованість по процентам за понадстрокове користування кредитом за Договором надання коштів у кредит №71486991 від 25.04.2025.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії та пені, суд вказує на наступне. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Так, у Договорі про надання коштів у кредит №71486991 від 25.04.2025, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» містяться умови про комісію за надання кредиту в розмірі 1800 грн, яка нараховується за ставкою 15,00 відсотків від суми кредиту (п.2.2.4 Договору).
У Договорі позики № 7769238 від 17.06.2025, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Сіроко Фінанс» містяться умови про комісію за надання кредиту в розмірі 338,96 грн, яка нараховується за ставкою 8,92 відсотків від суми позики кредиту (п.2.4 Договору).
Аналіз умов кредитних договорів свідчить про те, що комісія за надання кредиту встановлена в договорах, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договорів не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що положення договорів про споживчі кредити № 71486991 від 25.04.2025 та №7769238 від 17.06.2025 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1800 грн та 338,96 грн відповідно, суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за комісіями за надання кредитів. 
Також, згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тому, суд вважає, що необхідно відрахувати від загальної заборгованості за кредитним договором суму заборгованості за пенею у розмірі 7600,00 гривень за Договором позики № 7769238 від 17.06.2025.
Таким чином, враховуючи норми діючого законодавства, суд вважає, що з відповідача в користь позивача підлягають наступні суми заборгованості: за Договором надання коштів у кредит №71486991 від 25.04.2025 в загальній сумі 8629,20 грн, з яких: 7911,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 718,20 грн - сума заборгованості за відсотками; за Договором позики № 7769238 від 17.06.2025 в загальній сумі 3803,04 грн, з яких: 3800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3,04,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Всього підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 12 432,24 гривень.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених вимог, витрати зі сплати судового збору (платіжна інструкція № 151836 від 17.02.2026 АТ «Сенс Банк») в сумі 1481, 96 гривні.
Також, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514 гривень.
Відповідно до частини 2 статті 140 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів (договір, рахунок тощо) понесених позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 1514 гривень, то в цій частині позовних вимог також слід відмовити. 
Керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 530, 1048, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 76, 81, 89, 141, 263, 264, 280 - 282, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, вул. Лісова, буд. 2, м. Бровари, Броварський район, Київська область, 07400, реквізити ІВАN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за Договором надання коштів у кредит №71486991 від 25.04.2025 в загальній сумі 8629,20 грн, з яких: 7911,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 718,20 грн - сума заборгованості за відсотками; за Договором позики № 7769238 від 17.06.2025 в загальній сумі 3803,04 грн, з яких: 3800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3,04,00 грн - сума заборгованості за відсотками, що складає всього за кредитними договорами 12 432 (дванадцять тисяч чотириста тридцять дві) гривні 24 копійок та 1481 (одну тисячу чотириста вісімдесят одну ) гривню 96 копійок сплаченого судового збору. 
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Згідно з оригіналом
Суддя:/підпис/
Оригінал заочного рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/727/26
Заочне рішення набрало законної сили «  »    року.

Суддя: Н. З. Коломієць 

Копію заочного рішення видано « »   р.

Секретар: